РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2016Справа №910/8096/16

За позовомПублічного акціонерного товариства «Мостобуд»
доПублічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Глоінвест»
провизнання поруки припиненою

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачане з'явилися
від відповідачаДубров Д.Г. - представник
від третьої особине з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Мостобуд» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання поруки за договором №392-П/11 від 08.09.2011 припиненою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Глоінвест» перед Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», яке виникло на підставі Договору про відкриття кредитної лінії №12/11 від 08.09.2011, припинилося у зв'язку з ліквідацією підприємства як юридичної особи. Тому, за твердженням позивача, порука за Договором №392-П/11 від 08.09.2011 (укладеного на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором) припинилася в силу ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/8096/16, залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Глоінвест» третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача та призначено справу до розгляду.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 01.06.2016 та 16.06.2016 за клопотанням позивача розгляд справи було відкладено на 16.06.2016 та 29.06.2016 відповідно.

Позивач повноважних представників в судове засідання не направив, витребуваних судом документів не надав.

Оскільки позивача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, а також враховуючи, що за клопотанням позивача розгляд справи двічі відкладався, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі представника позивача за наявними в ній документами.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечив. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач вказує, що відповідно до норм діючого законодавства України підприємство вважається ліквідованим, а зобов'язання припиненим з моменту виключення юридичної особи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а лише порушення провадження у справі про банкрутство не свідчить про ліквідацію відповідної юридичної особи.

Третя особа представників в судове засідання не направила, пояснень по справі не надала, своїм правом не скористалася.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

08.09.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глоінвест» (надалі - позичальник) та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (надалі - Банк) було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 128/11 (надалі - Кредитний договір).

Відповідно п.п. 1.2, 1.4 Кредитного договору (в редакції угоди про внесення змін №15 від 30.05.2013), Банк відкрив позичальнику мультивалютну невідновлювальну кредитну лінію, строк дії якої закінчується 06.03.2017 з лімітом кредитної лінії (граничний розмір кредиту): 98 000 000,00 грн.

У день укладення Кредитного договору, Банк згідно п.п. 4.1, 13.3 Договору про відкриття кредитної лінії (в редакції угод про внесення змін №3 від 05.12.2011 та №13 від 17.01.2013) відкрив позичальнику кредитну лінію та позичкові рахунки для обліку кредиту.

Угодами про внесення змін № 1 від 08.09.2011, №2 від 20.10.2011, №3 від 05.12.2011, №4 від 20.01.2012, №5 від 30.03.2012, №6 від 31.05.2012, №7 від 13.07.2012, №15 від 30.05.2013 були внесені зміни до Кредитного договору в частині строків погашення процентів за кредит, контролю за фінансовим станом і діяльністю позичальника та надання забезпечення за кредитом тощо.

Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору (в редакції угод про внесення змін №3 від 05.12.2011 та №14 від 22.01.2013) за користуванням частиною кредитом у гривнях позичальник зобов'язаний сплачувати Банку проценти у розмірі 19,06% річних; у доларах - у період з 05.12.2011 по 31.05.2012 - 14 % річних, з 01.06.2012 - 13% річних.

Згідно з п. 4.2 Кредитного договору (в редакції угоди про внесення змін №3 від 05.12.2011), Банк надає позичальнику кредит лише у межах строку дії кредитної лінії окремими частинами (траншами) шляхом надання одного траншу, що дорівнює ліміту кредитної лінії, або декількох траншів, але так, щоб у будь-який момент розмір кредиту не перевищував ліміту кредитної лінії. Кожний транш надається на підставі окремої додаткової угоди до цього Договору, укладеної між позичальником і Банком, у строк не пізніше 1 календарного дня з її укладення. Додаткові угоди про надання траншів можуть бути укладені лише за взаємною згодою сторін і є невід'ємною частиною цього договору. У кожній такій додатковій угоді сторони повинні визначити валюту і розмір траншу та реквізити для його надання, якщо вони відрізняються від зазначених у пункті 10.2 цього договору.

Згідно Додаткової угоди №5 від 25.04.2012 на часткову зміну Кредитного договору встановлено, що за користування траншем в розмірі 400000,00 доларів США, позичальник зобов'язаний сплачувати Банку проценти: у період з дня укладення цієї Додаткової угоди по 25.10.2012 - у розмірі 14% річних; з 26.10.2012 - у розмірі 13% річних.

Згідно Додаткової угоди №6 від 13.07.2012 на часткову зміну Кредитного договору встановлено, що за користування траншем в розмірі 1800000,00 доларів США, позичальник зобов'язаний сплачувати Банку проценти у розмірі 13,5% річних.

На виконання умов Кредитного договору позивачем на підставі додаткових угод (про надання траншів) №1 від 12.09.2011, №2 від 12.09.2011, №3 від 06.12.2011, №4 від 08.12.2011, №5 від 25.04.2012, №6 від 13.07.2012 було надано позичальнику кредит на загальну суму 64000000,00 грн. та 4200000,00 доларів США.

Наведені обставини були встановлені в рішенні Господарського суду міста Києва від 30.12.2013 у справі №910/17195/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глоінвест» та Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення 71848344,38 грн та 4589149,04 доларів США, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 24.07.2014. Відтак, в силу положень ст. 35 Господарського процесуального кодексу України наведені обставини повторного доведення не потребують.

Згідно із ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Договором про відкриття кредитної лінії, між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Публічним акціонерним товариством «Мостобуд» (поручитель) був укладений Договір поруки №392-П/11 від 08.09.2011 (надалі - Договір поруки).

Відповідно до п. 2.1 Договору поруки (в редакції угод про внесення змін №1 від 05.12.2011 та № 6 від 22.01.2013), поручитель поручається за виконання позичальником наступних обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому:

- обов'язок повернути Банку наданий на підставі основного договору кредит шляхом повернення кожного траншу у валюті, у якій його надано, частинами та у строки, що визначені в основному договорі та/або додатковій угоді, на підставі якої цей транш наданий, при цьому кінцевий строк повернення кожного траншів не може перевищувати строк дії Кредитної лінії;

- обов'язок сплачувати банку проценти за користування кредитом, наданим за кредитною лінією, у наступному розмірі: 19,06% річних за користування частиною кредиту, наданою у гривнях та, за користування частиною кредиту, наданою у доларах США не більше 14% річних, або у будь-якому іншому (більшому або меншому) розмірі, якщо такий буде встановлений шляхом зміни основного договору у строки визначені в основному договорі;

- обов'язок сплачувати Банку комісію у розмірі і строки визначені в основному договорі;

- обов'язок у випадках і строки, передбачених основним договором або законодавством України, достроково повернути Банку кредит, сплатити проценти за користуванням ним і виконати інші обов'язки, що виникають із основного договору;

- обов'язок сплатити Банку неустойку (пеню, штраф) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні Банку невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за основним договором.

Згідно зі ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з п. 3.1 Договору поруки позичальник та поручитель відповідають перед Банком за порушення обов'язків, перелічених у статті 2 договору поруки, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і позичальник.

Відповідно до ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 17.09.2015 у справі №902/1151/15 було порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Глоінвест». Тому, за твердженням позивача, грошове зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Глоінвест» перед Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», яке виникло на підставі Договору про відкриття кредитної лінії №12/11 від 08.09.2011, припинилося у зв'язку з ліквідацією Товариства з обмеженою відповідальністю «Глоінвест» як юридичної особи. Як наслідок, позивач стверджує, що порука за Договором №392-П/11 від 08.09.2011 припинилася в силу ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України у зв'язку із припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 609 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 17.09.2015 у справі №902/1151/15 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Глоінвест», визнано грошові вимоги кредитора - Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» в сумі 137485018,80 грн, введено процедуру розпорядження майном боржника на 115 календарних днів, до 10.01.2016, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.09.2015 у справі №902/1151/15 залишено без змін.

Відповідно до п.9 ст.16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в ухвалі про порушення провадження у справі про банкрутство зазначається, зокрема, про введення процедури розпорядження майном.

За змістом ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів.

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців. За клопотанням комітету кредиторів або інвесторів, або власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) банкрута чи з власної ініціативи господарський суд може прийняти рішення про введення процедури санації й після визнання боржника банкрутом у разі наявності плану санації та до початку продажу майна банкрута.

У відповідності до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута. Копія цієї ухвали надсилається органу, який здійснив державну реєстрацію юридичної особи - банкрута, та органам державної статистики для виключення юридичної особи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також власнику майна та органам доходів і зборів за місцезнаходженням банкрута.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже, з огляду на положення ст.ст.16, 22, 37, 46 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», 2 ст. 104 Цивільного кодексу України, сам по собі факт порушення провадження у справі про банкрутство позичальника за Договором про відкриття кредитної лінії №128/11 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Глоінвест» (без винесення судом ухвали про ліквідацію юридичної особи - банкрута та внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення) не означає ліквідацію (припинення) даної юридичної особи.

Наведене спростовує доводи позивача про припинення в силу положень ч. 1 ст. 609 Цивільного кодексу України грошового зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Глоінвест» перед Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», яке виникло на підставі Договору про відкриття кредитної лінії №12/11 від 08.09.2011, і як наслідок - твердження про припинення поруки за укладеним на його забезпечення Договором поруки №392-П/11 від 08.09.2011.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про визнання припиненою поруки за Договором поруки №392-П/11 від 08.09.2011 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 11.07.2016

Суддя Ю.М. Смирнова