РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2016Справа №910/8564/16
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна"

До Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»

про відшкодування шкоди в розмірі 19 220,98 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

обставини справи:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра-Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди у розмірі 19 220,98 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти позову заперечив з тих підстав, що обсяг відповідальності відповідача, як страховика винної особи, визначається спеціальним законом, а саме Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже при вирахуванні розміру страхового відшкодування необхідно виходити із розміру збитків з урахуванням вартості фізичного зносу, відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За розрахунком відповідача розмір страхового відшкодування становить 23 875,41 грн.

У поданих до суду 14.07.2016, 15.07.2016 клопотаннях, позивач просив розглядати справу без участі Позивача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

09.12.2013 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Саламандра-Україна" (страховик) та Публічним акціонерним товариством «Азот» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №9417 (Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом зазначеним у пункті 5 Договору.

У п. 5 Додатку №1 до Договору страхування визначено забезпечений транспортний засіб, а саме: Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску.

Відповідно до довідки №9316051 про дорожньо-транспортну пригоду, 11.12.2013 в м. Черкаси по вул. Ільїна, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 (на підставі подорожнього листа службового легкового автомобіля від 10.12.2013, який працює водієм відповідно до наказу про прийняття на роботу №2754-ВК від 03.12.1996) та транспортного засобу Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням власника ОСОБА_2, який, керуючи вказаним транспортним засобом, не вибрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.01.2014 у справі №695/67/14-п (провадження №3/695/51/14) винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 11.12.2013 о 07-50 год. в м. Черкаси по вул. Ільїна за участю зазначених вище транспортних засобів, визнано ОСОБА_2

11.12.2013 Страхувальник (ПАТ «Азот») за договором звернувся до Позивача з заявою про страховий випадок.

Згідно умов п. 6.4 Договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) №9417 від 09.12.2013 коефіцієнт фізичного зносу не застосовується.

Пунктом 15.1 Договору страхування передбачено, що визначення розміру збитків та розрахунок страхового відшкодування проводиться Страховиком на дату настання страхового випадку виходячи з фактичного розміру прямого збитку в межах страхової суми, передбаченої Договором та з урахуванням умов Договору. У разі пошкодження ТЗ або викрадення його окремих складових розмір прямого збитку визначається в розмірі витрат на відновлювальний ремонт (відновлення, ремонт, заміну деталей, вузлів, агрегатів тощо) пошкодженого ТЗ. Кошти на відновлювальний ремонт можуть перераховуватися ремонтному підприємству або особі, яка забезпечує відновлювальний ремонт можуть перераховуватися ремонтному підприємству або особі, яка забезпечує відновлюваний ремонт за згодою Страховика. (п. 15.1.1.1). До моменту узгодження витрат на відновлювальний ремонт розмір прямого збитку вважається невизначеним. У разі спорів Страховик має право переглянути і змінити розмір відшкодування на підставі середніх ринкових цін на вартість запасних частин, матеріалів та ремонтних робіт, що діють в регіоні знаходження ремонтного підприємства на дату настання страхового випадку. На свій розсуд Страховик може надати ремонтному підприємству деталі і/або матеріали, що за показниками зносу і якості мають бути не гірші тих, що були до пошкодження (15.1.1.2). До витрат на відновлювальний ремонт включаються вартість складових ТЗ (деталей, вузлів, агрегатів, тощо) які підлягають заміні; вартість робіт по проведенню відновлювального ремонту; вартість матеріалів, необхідних для відновлювального ремонту; витрати, пов'язані з усуненням прихованих пошкоджень, що викликані страховим випадком, виявлені в процесі ремонту і підтверджені документально (15.1.1.3).

Згідно з рахунком ФОП ОСОБА_3 від 11.12.2013 №ДЕ-000080 та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) ФОП ОСОБА_3 від 17.01.2014 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 43 096,39 грн.

08.01.2014 страховиком, Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Саламандра-Україна" складено страховий акт №7869.12.13 за договором страхування, відповідно до якого подія, що сталась 11.12.2013 була кваліфікована як страховий випадок та прийнято рішення про виплату на рахунок СТО (ФОП ОСОБА_3) страхового відшкодування в сумі 43 096,39 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення від 08.01.2014 №4.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП 11.12.2013, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/2571741. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 0 грн., строк дії полісу з 11.01.2013 до 10.01.2014.

Судом встановлено, що 29.07.2014 відповідачем було сплачено позивачеві частину відшкодування у розмірі 23 875,41 грн., про що свідчить повідомлення про виплату від 10.07.2014 №17-05/7895 та виписка з Клієнт Банку, залишок несплаченої суми становить 19 220,98 грн.

Причиною виникнення даного спору є питання щодо наявності підстав для стягнення визначеної позивачем суми фактичних витрат пов'язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу у розмірі 19 220,98 грн., які Відповідачем не відшкодовані.

Позивач вказує що, згідно умов п. 6.4 Договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) №9417 від 09.12.2013 - коефіцієнт фізичного зносу не застосовується. Тому, здійснення ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра - Україна» виплати страхового відшкодування в сумі 43 096,39 грн. на користь страхувальника не суперечить приписам ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки вказаний закон не поширюється на правовідносини, що виникли за Договором добровільного врахування наземного транспорту (крім залізничного) № 9417 від 09.12.2013, а Закон України "Про страхування" відповідних застережень не містить.

Суд не погоджується з вказаними твердженнями, виходячи з наступного.

Відповідно до норм ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, порядок виплати такого відшкодування та дії сторін при настанні страхового випадку, регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон або Закон 1961-IV).

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Дійсний зміст правовідносин, які виникли між сторонами, регулюється не тільки приписами Закону України "Про страхування", а і загальними нормами цивільного законодавства та спеціальними нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", за змістом якого обсяг відповідальності страховика, що виник за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є обмеженим лімітом відповідальності, зазначеним в полісі, і розраховується з урахуванням зносу деталей, замінених у процесі відновлення транспортного засобу.

При цьому, обмеження законом обсягу відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності не порушує право на відшкодування фактичних витрат особи, яка здійснила страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування майна, адже це право може бути реалізоване шляхом подання позову до винної особи про відшкодування здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині, яку у відповідності до спеціального законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодовувати не зобов'язаний (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04.06.2014 р. №6-49цс14 та від 02.12.2015 р. №6-691цс15).

В матеріалах справи міститься висновок експертного автотоварознавчого дослідження ві14.12.2013 №145/13, складений експертом ОСОБА_4, в якому зазначено, що вартість відновлювального ремонту застрахованого позивачем транспортного засобу Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 26 285,08 грн.

У вищевказаному висновку вказано, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - становить 0,57.

Відповідач, керуючись вимогами п. 34.4 ст. 34 Закону 1961-IV , з метою визначення розміру збитків по справі в результаті пошкодження транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, 20 червня 2014 року спеціалістом ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» на підставі вказаного висновку експертного авто товарознавчого дослідження від 14.12.2013, складеного експертом ОСОБА_4, методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092 із змінами та доповненнями від 24.07.2009р. № 1335/5/1159 та за допомогою програмного продукту «Аудатекс», рекомендованого Міністерством юстиції для проведення авто товарознавчих досліджень проведено Розрахунок суми матеріального збитку №/Р.

Відповідно до вказаного Розрахунку розмір відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля КТЗ Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням фізичного зносу становить 23 875,41 грн.

При цьому, оскільки виплата страхового відшкодування здійсненого Позивачем на рахунок ФОП ОСОБА_3 який не є платником ПДВ, то відповідач правомірно відняв від вартості замінених деталей розмір ПДВ, згідно зі ст. 36 Закону №1961-IV.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АВ/2571741 та положення статей 9, 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 993 ЦК України, суд вказує на те, що Відповідачем виконано обов'язок щодо сплати за спірним страховим випадком страхового відшкодування в межах витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу та з врахуванням того, що що франшиза за полісом дорівнює 0.

За встановлених обставин справи, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України при відмові від позову судовий збір покладається на позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 18.07.2016

Суддя І.І. Борисенко