РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2016Справа №910/9788/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес»
до про Публічного акціонерного товариства «Перехідний Банк «РВС БАНК» зобовязання вчинити дії, виселення, вселення та усунення перешкод у користуванні майном

Представники:

від Позивача: ОСОБА_1 (представник за Довіреністю);

від Відповідача: ОСОБА_2 (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» (надалі також «Позивач») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перехідний Банк «РВС БАНК» (надалі також «Відповідач») про зобовязання вчинити дії, виселення, вселення та усунення перешкод у користуванні майном.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 17.05.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Перехідний Банк «РВС БАНК» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» (Орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення №23/05/16, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове платне користування приміщення , що належать Орендодавцю на підставі: акту приймання-передачі перехідному банку ПАТ «Перехідний Банк «РВС БАНК» прав на активи неплатоспроможного банку ПАТ ОМЕГА БАНК, серія та номер 124//07/2015-К, виданого 03.07.2015, укладеного між ПАТ ОМЕГА БАНК та ПАТ «Перехідний Банк «РВС БАНК»; дублікату іпотечного договору, серія та номер 1422, виданого 04.08.2015, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 Як зазначає Позивач, він не може здійснювати свою господарську діяльність, оскільки Відповідачем та іншими невідомими особами фактично чиняться перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням, в тому числі не даючи можливість увійти до вказаних приміщень. За таких підстав, просить Суд зобовязати Публічне акціонерне товариство «Перехідний Банк «РВС БАНК» виконати умови Договору оренди від 17 травня 2016 року №23/05/16, а саме, фактично передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» нежитлові приміщення з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5; виселити Публічне акціонерне товариство «Перехідний Банк «РВС БАНК» та будь-яких інших осіб з нежитлових приміщень з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5; вселити Товариство з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» до нежитлових приміщень з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5; усунути перешкоди в користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» нежитловими приміщеннями з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5, в тому числі, але не обмежуючись, шляхом надання: можливості безперешкодного доступу (проходу, проїзду) до приміщень; можливості здійснення господарської діяльності в приміщеннях; можливості встановлення охорони приміщень, встановлення пропускного режиму в приміщеннях, здійснення інших дій повязаних із виконанням договору оренди від 17.05.2016 року за №23/05/16.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.05.2016 року порушено провадження у справі № 910/9788/16, судове засідання призначено на 15.06.2016 року.

14.06.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 30.05.2016 року.

14.06.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

15.06.2016 року в судове засідання зявились представники сторін. В судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви. Представник відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, якими заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що не укладав договорів з третіми особами про оренду приміщення.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку зобовязати Позивача:

- надати докази на підтвердження наявності перешкод у користуванні нежитловими приміщеннями за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5.;

- надати докази на підтвердження знаходження Публічного акціонерного товариства Перехідний Банк РВС БАНК та будь-яких інших осіб у нежитлових приміщеннях за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5., переданих Товариству з обмеженою відповідальністю Форт Експрес на підставі Договору оренди нежитлового приміщення №23/05/16 від 17.05.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 року відкладено розгляд справи на 30.06.2016 року, у звязку з витребуванням додаткових доказів по справі.

30.06.2016 року в судове засідання зявились представники сторін. Представник позивача вимоги ухвали суду від 15.06.2016 року не виконав.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку зобовязати Відповідача надати інформацію з посиланням на належні докази щодо того, чи перебуває Публічне акціонерне товариство Перехідний Банк РВС БАНК в спірному нежитловому приміщенні за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2016 року відкладено розгляд справи на 13.07.2016 року, у звязку з невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

12.07.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду.

12.07.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли додаткові пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 13 липня 2016 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні представник Відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях на позовну заяву. Також, представник Відповідача в судовому засіданні надав додаткові пояснення, в яких зазначив, що нежитлові приміщення з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5, не призначені для використання з метою здійснення банківської діяльності через їх невідповідність вимогам Національного банку України, на час розгляду даної справи банківські послуги у спірних приміщеннях не надаються, працівники банку не знаходяться у спірних приміщеннях. Крім того, зазначив, що йому невідомо про знаходження будь яких інших осіб у спірних приміщеннях.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 13 липня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.05.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Перехідний Банк «РВС БАНК» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» (Орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення №23/05/16, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове платне користування приміщення , що належать Орендодавцю на підставі: акту приймання-передачі перехідному банку ПАТ «Перехідний Банк «РВС БАНК» прав на активи неплатоспроможного банку ПАТ ОМЕГА БАНК, серія та номер 124//07/2015-К, виданого 03.07.2015, укладеного між ПАТ ОМЕГА БАНК та ПАТ «Перехідний Банк «РВС БАНК»; дублікату іпотечного договору, серія та номер 1422, виданого 04.08.2015, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3

Відповідно до п.1.1.3 Договору приміщення - нежитлові приміщення з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5.

Згідно з п.3.1 Договору строк оренди приміщень становить період з 17.05.2016 р. по 31.12.2017 р.

Передача приміщень оформлюється шляхом укладення Акту прийому передачі приміщень в оренду в день підписання Договору. (п.3.4 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди нежитлового приміщення №23/05/16 від 17.05.2016 року Орендодавець передав, а Оренда в свою чергу прийняв нежитлові приміщення з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5, що підтверджується Актом приймання передачі приміщення №1 від 18.05.2016 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що він не може здійснювати свою господарську діяльність, оскільки Відповідачем та іншими невідомими особами фактично чиняться перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням, в тому числі не даючи можливість увійти до вказаних приміщень. За таких підстав, просить Суд зобовязати Публічне акціонерне товариство «Перехідний Банк «РВС БАНК» виконати умови Договору оренди від 17 травня 2016 року №23/05/16, а саме, фактично передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» нежитлові приміщення з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5; виселити Публічне акціонерне товариство «Перехідний Банк «РВС БАНК» та будь-яких інших осіб з нежитлових приміщень з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5; вселити Товариство з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» до нежитлових приміщень з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5; усунути перешкоди в користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» нежитловими приміщеннями з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5, в тому числі, але не обмежуючись, шляхом надання: можливості безперешкодного доступу (проходу, проїзду) до приміщень; можливості здійснення господарської діяльності в приміщеннях; можливості встановлення охорони приміщень, встановлення пропускного режиму в приміщеннях, здійснення інших дій повязаних із виконанням договору оренди від 17.05.2016 року за №23/05/16.

24.05.2016 року Позивач направив на адресу Відповідача лист з вимогою в строк до 26.05.2016 року виконати умови договору оренди та фактично передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» орендовані приміщення, у відповідь на який Відповідач листом від 26.05.2016 року повідомив про невиконання Орендарем умов договору оренди, що свідчить про відсутність наміру використовувати приміщення за цільовим призначенням.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору оренди нежитлового приміщення №23/05/16 від 17.05.2016 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.05.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Перехідний Банк «РВС БАНК» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» (Орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення №23/05/16, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове платне користування приміщення , що належать Орендодавцю на підставі: акту приймання-передачі перехідному банку ПАТ «Перехідний Банк «РВС БАНК» прав на активи неплатоспроможного банку ПАТ ОМЕГА БАНК, серія та номер 124//07/2015-К, виданого 03.07.2015, укладеного між ПАТ ОМЕГА БАНК та ПАТ «Перехідний Банк «РВС БАНК»; дублікату іпотечного договору, серія та номер 1422, виданого 04.08.2015, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3

При зверненні до суду з вказаним позовом Позивач просив Суд зобовязати Публічне акціонерне товариство «Перехідний Банк «РВС БАНК» виконати умови Договору оренди від 17 травня 2016 року №23/05/16, а саме, фактично передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» нежитлові приміщення з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5.

Згідно з частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини четвертої статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною четвертою статті 284 Господарського кодексу України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до статті 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Згідно з п.3.1 Договору строк оренди приміщень становить період з 17.05.2016 р. по 31.12.2017 р.

Передача приміщень оформлюється шляхом укладення Акту прийому передачі приміщень в оренду в день підписання Договору. (п.3.4 Договору)

Судом встановлено, що на виконання умов Договору оренди нежитлового приміщення №23/05/16 від 17.05.2016 року Орендодавець передав, а Оренда в свою чергу прийняв нежитлові приміщення з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5, що підтверджується Актом приймання передачі приміщення №1 від 18.05.2016 року, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Таким чином, Акт приймання передачі приміщення №1 від 18.05.2016 року, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку, є належним доказом передачі Орендодавцем Позивачу спірних приміщень, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» про зобовязання Публічного акціонерного товариства «Перехідний Банк «РВС БАНК» виконати умови Договору оренди від 17 травня 2016 року №23/05/16, а саме, фактично передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» нежитлові приміщення з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5, задоволенню не підлягають.

Крім того, Позивач просив суд усунути перешкоди в користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» нежитловими приміщеннями з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5, в тому числі, але не обмежуючись, шляхом надання: можливості безперешкодного доступу (проходу, проїзду) до приміщень; можливості здійснення господарської діяльності в приміщеннях; можливості встановлення охорони приміщень, встановлення пропускного режиму в приміщеннях, здійснення інших дій повязаних із виконанням договору оренди від 17.05.2016 року за №23/05/16.

Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею ст. 386 Цивільного кодексу України, якою встановлено засади захисту права власності, передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За нормами ст. 391 Цивільного кодексу України власник має право на захист права власності від порушень, хоча б вони і не були пов'язані з позбавленням володіння. Захист права власності від таких порушень здійснюється за допомогою негаторного позову. Негаторним є позов власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання майном, навіть якщо такі порушення не пов'язані з позбавленням права володіння. Отже, негаторний позов пред'являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати право користування та розпоряджання ним.

Таким чином, необхідною умовою для задоволення такого позову є наявність перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпоряджання своїм майном; при цьому підлягає доведенню в чому конкретно полягають (за їх наявності) такі перешкоди.

Відповідно до ст. 396 Цивільного кодексу України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Суд зазначає, що право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном шляхом подачі до суду негаторного позову.

Позивачем за негаторним позовом може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Предмет негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (шляхом звільнення виробничих приміщень власника від неправомірного перебування у них майна третіх осіб, виселення громадян з неправомірно займаних жилих приміщень власника, знесення неправомірно збудованих споруд, накладення заборони на вчинення неправомірних дій щодо майна власника).

Суд зазначає, що усунення перешкод власнику в користуванні своїм майном, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу, фактично передбачає покладення на відповідача обов'язку припинити дію, яка порушує право, та можливе лише щодо триваючого правопорушення. Якщо ж на момент подання негаторного позову вчинення перешкод у користуванні майном припинилося, то підстав для його задоволення немає.

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди, чи зобов'язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод (наприклад, шляхом знесення неправомірно збудованих споруд, про припинення ремонтних робіт в сусідній квартирі, виселення громадян із належних йому на праві власності приміщень тощо).

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладені норми чинного законодавства, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України доказами, певного суб'єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

В обґрунтування наявності існуючих перешкод у користуванні нежилими приміщеннями, переданими Відповідачем за Договором оренди нежитлового приміщення №23/05/16 від 17.05.2016 року, Позивач посилався на лист Відповідача №260/16 від 26.05.2016 року, в якому останній повідомив про невиконання Орендарем умов договору оренди, що свідчить про відсутність наміру використовувати приміщення за цільовим призначенням. Крім того, в якості додаткового обґрунтування позовних вимог Позивач зазначав, що ним 06.07.2016 року було здійснено виїзд на обєкт оренди, на підході до центрального входу охорона перешкоджала доступу Орендаря до приміщень, внаслідок чого були викликані працівники поліції, які по приїзду відмовились складати будь які протоколи.

Однак, Суд зазначає, що лист Відповідача №260/16 від 26.05.2016 року та письмові пояснення Позивача не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження здійснення перешкод з боку Відповідача у користуванні нежитловими приміщеннями з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Позивачем не доведено належними та допустимими засобами доказування в порядку норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України наявності існуючих перешкод у користуванні спірними приміщеннями, а тому вказана частина позовних вимог також не підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» в частині виселення Публічного акціонерного товариства «Перехідний Банк «РВС БАНК» та будь-яких інших осіб з нежитлових приміщень з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5, Суд зазначає.

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать:

1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб;

2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах;

3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку. Центральний депозитарій цінних паперів має право провадити окремі банківські операції на підставі ліцензії на здійснення окремих банківських операцій, що видається у встановленому Національним банком України порядку. (стаття 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Проте, як зазначив представник Публічного акціонерного товариства «Перехідний Банк «РВС БАНК» в судовому засіданні, нежитлові приміщення з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5, не призначені для використання з метою здійснення банківської діяльності через їх невідповідність вимогам Національного банку України й на час розгляду даної справи банківські послуги у спірних приміщеннях не надаються, що також підтверджується письмовими поясненнями представника Відповідача від 12.07.2016 року.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» в частині виселення Публічного акціонерного товариства «Перехідний Банк «РВС БАНК» з нежитлових приміщень з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5, задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог в частині виселення будь-яких інших осіб зі спірних приміщень, Суд зазначає.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. (п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 року).

Права Позивача, передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, визначають диспозитивність господарського процесу. Диспозитивність - це можливість суб'єктів самостійно впорядковувати (регулювати) свої відносини, діяти на власний розсуд. Диспозитивність означає вільний вибір особами, які захищають свої права, свободи і законні інтереси, варіантів поведінки, пов'язаних із здійсненням процесуальних прав і розпорядженням ними у межах, встановлених процесуальним законом. Суд звертає увагу, що Позивачу надано право самостійно визначати предмет і підставу позову, з яким він звернувся до суду за захистом свого порушеного або невизнаного права.

Суд звертає увагу, що чинним законодавством України не передбачено можливості звернення до суду із альтернативними вимогами, відповідно до яких суд повинен самостійно визначити спосіб захисту прав Позивача, оскільки судовий розгляд здійснюється щодо конкретного предмету і підстави позову, і рішення має містити висновок, який не залежить від настання або ненастання якихось обставин, та не може бути альтернативним.

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» при зверненні до суду з позовними вимогами в частині виселення будь-яких інших осіб з нежитлових приміщень з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5, не визначилось щодо конкретного кола осіб, які, на думку останнього, знаходяться у спірних приміщеннях.

Крім того, Суд зазначає, що Позивачем не доведено жодними належними та допустимими засобами доказування в порядку норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України перебування будь яких інших осіб у спірних приміщеннях.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині виселення будь-яких інших осіб з нежитлових приміщень з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5, не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині вселення Товариства з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» до нежитлових приміщень з №1 по №5, №5А, з №6 по №20 (групи приміщень №15); №1,№1А, з №2 по №10 (групи приміщень №16); з №1 по №11, №№11А, 12,13 (групи приміщень №18) фізкультурно оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5, то вони також не підлягають задоволенню. як похідні вимоги від виселення та усунення перешкод у користуванні приміщення, в задоволенні яких Судом відмовлено.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. Про судове рішення рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» до Публічного акціонерного товариства «Перехідний Банк «РВС БАНК» про зобовязання вчинити дії, виселення, вселення та усунення перешкод у користуванні майном у повному обсязі з підстав їх недоведеності.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Форт Експрес» до Публічного акціонерного товариства «Перехідний Банк «РВС БАНК» про зобовязання вчинити дії, виселення, вселення та усунення перешкод у користуванні майном відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 18 липня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин