РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2016Справа №52/159
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація - 103 Голосіївського району" про стягнення 2 984 056,04 грн., за участю представників позивача - Довгалюка А.В., довіреність №737 від 31.12.2015 року, відповідача - Бриля П.О., довіреність № 125 від 01.02.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2008 року позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 2 984 056,30 грн. основного боргу у зв'язку з неналежним виконанням останнім зобов'язання за договором № 06439/2-01 від 14.03.2006 року на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднанні мережі за період з травня 2005 року по березень 2008 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.09.2008 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 01.10.2008 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.11.2008 року провадження у справі було зупинено до вирішення іншої пов'язаної з нею справи № 8/131.

28 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду з заявою про поновлення провадження у справі в зв'язку з тим, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.04.2011 року у справі №2а-376/2011 (№8/131) адміністративний позов залишено без розгляду та дана ухвала на даний час набрала законної сили. Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.11.2015 року було поновлено провадження у справі №52/159 та призначено до розгляду на 02.12.2015 року.

27.11.2015 року позивачем через канцелярію суду надано письмові пояснення у справі.

28.12.2015 року відповідачем через канцелярію суду надано письмові заперечення на позов.

25.01.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 15.02.2016 року.

15.02.2016 року представником відповідача через канцелярію суду надано додаткові пояснення.

15.02.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 16.03.2016 року.

17.02.2016 року відповідачем через канцелярію суду надано заяву про застосування строків позовної давності.

11.03.2016 року позивачем через канцелярію суду надано додаткові обґрунтування.

30.03.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 20.04.2016 року.

19.04.2016 року відповідачем через канцелярію суду надано додаткові пояснення у справі.

20.04.2016 року позивачем через канцелярію суду надано додаткові письмові пояснення (обґрунтування).

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (постачальник) та Комунальним підприємством «ЖЕО-103» Голосіївської районної в м. Києві Ради, правонаступником якого є Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація - 103 Голосіївського району" (абонент) було укладено договір № 06439/2-01 від 14.03.2006 року на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднанні мережі.

Відповідно до п. 1.1. договору ПАТ «АК «Київводоканал» зобов'язується надавати відповідачу послуги з постачання питної води та на підставі пред'явленого Абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва приймати від нього стічні води у систему каналізації м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва, а Абонент зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому Постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затвердженими наказом Держжігглокомунгоспу України від 01.07.1994 № 65, а також дотримуватися норм визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

За п.п. 2.2.2., 2.2.3. зазначеного договору, оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента. В разі утворення боргу, оплата за надані послуги, що надходить від абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується постачальником в погашення боргу. В разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документу, абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг, не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води.

Предметом даного судового спору є вимога про стягнення з відповідача 2 984 056,30 грн. боргу ( 674 959,49 грн. - борг по коду 1-1378 станом на 01.05.2005 року, 992 604,13 грн. - борг за послуги з водопостачання та водовідведення по коду 1-1378 для потреб холодного водопостачання за період з травня 2005 року по квітень 2008 року та 1 316 492,42 грн. - борг за послуги з водопостачання та водовідведення по коду 1-51378 для потреб гарячого водопостачання).

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору №06439/2-01 від 14.03.2006 року на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, укладеного між ними. На підставі вказаного договору відповідачу відкрито особовий рахунок та присвоєно код 1-1378, за яким здійснюється розрахунок оплати послуг з водопостачання та водовідведення.

Крім того, позивач відкрив відповідачу другий додатковий рахунок та присвоїв код 1-51378, за яким здійснюється розрахунок оплати послуг з постачання питної води, що йде на підігрів.

Проте, договором № 06439/2-01 від 14.03.2006 року, не передбачено надання послуг щодо постачання питної води, що використовується на підігрів гарячої води.

Договір №06439/2-01 від 14.03.2006 року не регулює відносини сторін з приводу постачання відповідачеві питної води для виготовлення гарячої води та сплати її вартості, а інші договори, які б регулювали відносини між сторонами щодо постачання води, яка йде на підігрів, в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідач в судовому засіданні заперечив наявність у нього на балансі теплових пунктів та бойлерів для приготування гарячої води, в підтвердження чого надав довідку.

Позивач доказів наявності у відповідача на балансі бойлерів суду не надав.

З огляду на викладене, позивачем необґрунтовано проведено нарахування за послуги з водопостачання щодо води, яка використовується для приготування гарячої на підставі договору №06439/2-01 від 14.03.2006 року на послуги водопостачання.

Тому, включення позивачем до суми боргу оплати послуг постачання питної води, що використовується на підігрів, не ґрунтується на договорі №06439/2-01 від 14.03.2006 року та є безпідставним.

Зважаючи на викладене, правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1 316 492,42 грн. з оплати послуг постачання, що використовується на підігрів, за договором №06439/2-01 від 14.03.2006 року відсутні, у зв'язку з чим у позові в цій частині слід відмовити.

Позивачем також заявлено позовні вимоги про стягнення 674 959,49 грн. - боргу по коду 1-1378, який утворився до 01.05.2005 року, а позовний період зазначений в позовній заяві з травня 2005 року по березень 2008 року, тобто сума у розмірі 674 959,49 грн. позивачем заявлена поза позовним періодом за інший період і не стосується позовного періоду.

Згідно з пунктом 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п.3 та п. 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як зазначалося вище, в судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

Пунктом 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" встановлено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки право та охоронюваний законом інтерес позивача за захистом якого той звернувся до суду, не порушено відповідачем, то в позові в частині про стягнення 674 959,49 грн. - боргу по коду 1-1378, який утворився до 01.05.2005 року слід відмовити з підстав його необґрунтованості.

Відповідач заявив клопотання також і про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості, яка виникла за період з травня 2005 року по жовтень 2005 року.

Проте, відповідно до частини другої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Частиною третьою статті 264 ЦК України передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем частково сплачувалась заборгованість, яка виникла за період з травня 2005 року по жовтень 2005 року.

Тобто відповідачем було вчинено дії, якими було визнано наявність боргу за період з травня 2005 року по жовтень 2005 року, а тому відбулося переривання строку позовної давності.

За таких обставин, строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за період з травня 2005 року по жовтень 2005 року переривався і не був пропущений при поданні позову.

Поясненнями позивача, платіжними вимогами-дорученнями за період з травня 2005 року по квітень 2008 року, довідкою позивача, поданим позивачем розрахунком, проведеним відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору, стверджується факт надання послуг з водопостачання та водовідведення позивачем відповідачу по коду 1-1378 протягом указаного періоду за вищевказаним договором на суму 6 143 804,46 грн., а також факт користування відповідачем цими послугами та наявності на момент подачі позовної заяви до суду заборгованості у останнього перед позивачем за надані послуги у сумі 893 598,89 грн. З урахуванням часткової оплати.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за послуги з водопостачання та водовідведення по коду 1-1378 для потреб холодного водопостачання за період з травня 2005 року по квітень 2008 року у сумі 992 604,13 грн. підлягають задоволенню частково у розмірі 893 598,89 грн. за вирахуванням сплачених відповідачем грошових коштів в сумі 99 005,24 грн., які позивачем неправомірно було зараховано в рахунок оплати за послуги з водопостачання та водовідведення по коду 1-51378 для потреб гарячого водопостачання.

В іншій частині позову про стягнення основного боргу за послуги з водопостачання та водовідведення по коду 1-1378 для потреб холодного водопостачання за період з травня 2005 року по квітень 2008 року слід відмовити.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82- 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація - 103 Голосіївського району" (03040, м. Київ, вул. Деміївська, буд. 33; код 26385316) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А; код 03327664) 893 598 (вісімсот дев'яносто три тисячі п'ятсот дев'яносто вісім) грн. 89 коп. основного боргу, 7 650 (сім тисяч шістсот п'ятдесят) грн. 00 коп. державного мита та 35 (тридцять п'ять) грн. 40 коп. витрат на сплату інформаційного-технічного забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 23.05.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна