ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.07.16р. Справа № 904/5043/16

За позовом Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", 50000, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9

до Приватного підприємства "БУДІВНИК КРИВБАСУ", 50065, м. Кривий Ріг, вул. Косіра, 66-А

про стягнення 3 784 грн. 21 коп.

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю № 2 від 07.04.2016 року

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "Будівник Кривбасу" про стягнення заборгованості в сумі 2 549,44 грн., суму збитків від інфляції 1 133,72 грн., 3% річних - 101,05 грн., судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору № 3159 від 13.09.2011 року на постачання теплової енергії в частині своєчасної та повної оплати за отримані послуги з теплопопостачання.

Відповідач мотивований відзив на позовну заяву не надав, в судові засідання 06.07.2016 року та 14.07.2016 року не з'явився.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 14.07.2016 року юридичне місцезнаходження відповідача: 50065, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Косіра, 66-А - куди судом і надсилались ухвали про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи.

Справа згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.09.2011 року між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа", як постачальником, та Приватним підприємством "Будівник Кривбасу", як споживачем, було укладено договір на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пару за № 3159 за умовами п. 1.1 якого постачальник відпускає споживачу теплову енергію в гарячій воді на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання у вигляді пару на технологічні потреби, а споживач оплачує отриману теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в строки, передбачені даним договором.

Згідно з п. 1.3 договору постачальник відпускає споживачу теплову енергію на об'єкти, вказані у таблиці № 2 згідно з встановленим планом теплоспоживання з 01 жовтня 2011 року по 01 жовтня 2012 року. Оплата здійснюється з моменту зазначеного періоду дії договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено наступне: облік спожитої теплової енергії здійснюється згідно приладів обліку або розрахунковим способом за їх відсутності.

Щомісячно, у строк до 25 числа, споживач, який має прилад обліку, інформує постачальника про фактичне споживання теплової енергії з подальшим складанням акту (п. 2.4 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору оплата за відпущену теплову енергію здійснюється споживачем щомісячно, самостійно, в грошовій формі, і іншими формами розрахунку за узгодженням сторін до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим. В іншому випадку постачальник має право без додаткового попередження припинити повністю або обмежити частково подачу теплової енергії споживачу.

Як встановлено матеріалами справи, тарифи на послуги з теплопостачання складають: за період з 01.07.2014 року по 30.11.2014 року за 1 Гкал 1 294,70 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКДРКП № 683 від 13.06.2014 року для потреб інших споживачів), за період з 01.12.2014 року по 28.02.2015 року за 1 Гкал 1 555,38 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКДРКП № 489 від 28.11.2014 року для потреб інших споживачів).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач протягом періоду з 24.10.2014 року по 26.01.2015 року надав відповідачу послуги з теплопостачання.

В порушення прийнятих на себе за договором зобов'язань відповідач не розрахувався з позивачем за отримані послуги з теплопостачання за період з 24.10.2014 року по 26.01.2015 року, сума боргу відповідача перед позивачем склала 2 549,44 грн., яка підтверджується матеріалами справи та підлягає до стягнення.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно з п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписами п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року за № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При здійснені перерахунку судом зясовано, що позивачем при визначенні періоду нарахування інфляційних втрат не враховано вищевказані приписи п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року за № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" в частині визначення інфляційних втрат виходячи з суми боргу помноженої на індекс інфляції, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж.

Вимоги позивача по стягненню з відповідача 3% річних за період з 20.12.2014 по 16.05.2016 року в сумі 101,05 грн. та інфляційних втрат за період з січня 2015 року по квітень 2016 року в сумі 1 133,72 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покласти відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного підприємства "Будівник Кривбасу" (50065, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Косіра, 66-А, ) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, ) 2 549 (дві тисячі пятсот сорок девять) грн. 44 коп. - основного боргу, 101 (сто одна) грн. 05 коп. - 3% річних, 1 133 (одна тисяча сто тридцять три) грн. 72 коп. інфляційних втрат, 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. - судового збору, про що видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено - 18.07.2016 року.

Суддя ОСОБА_2