ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2016 р.Справа № 916/5077/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Принцевської Н.М., Колоколова С.І.

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю від 21.12.2015 року;

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю від 24.02.2016 року;

розглянувши апеляційну скаргу Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 01.03.2016 року

по справі №916/5077/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс», м. Одеса

до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області

про визнання укладеними договорів оренди земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» 24.12.2015 року звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою (з урахуванням уточнень від 20.01.2016 року) до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, в якій просило суд:

- визнати укладеним договір оренди земельної ділянки площею 1,4975 га (кадастровий номер :02:028:0204) для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури (набережної) в Центральному районі смт. Затока Білгород-Дністровської міської ради Одеської області терміном на 49 років між Товариством з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» та Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міськради у редакції, викладеній в уточненнях до позовної заяви;

- визнати укладеним договір оренди земельної ділянки площею 1,7174 га (кадастровий номер :02:019:0185) для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури (набережної) в Сонячному районі смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області терміном на 49 років між Товариством з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» та Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міськради у редакції, викладеній в уточненнях до позовної заяви;

- визнати укладеним договір оренди земельної ділянки площею 3,2470 га (кадастровий номер :02:012:0194) для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури (набережної в Лиманському районі смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області терміном на 49 років між Товариством з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» та Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міськради у редакції, викладеній в уточненнях до позовної заяви.

Рішенням господарського суду Одеської області від 01.03.2016 року у справі № 916/5077/15 (суддя Шаратов Ю.А.) позов задоволено в повному обсязі, визнано укладеним з дня набрання чинності цим рішенням законної сили, договір оренди земельної ділянки площею 1,4975 га (кадастровий номер :02:028:0204) для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури (набережної) в Центральному районі смт. Затока Білгород-Дністровської міської ради Одеської області терміном 49 років між Товариством з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» та Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міськради у редакції позивача; визнано укладеним договір оренди земельної ділянки площею 1,7174 га (кадастровий номер :02:019:0185) для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури (набережної) в Сонячному районі смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області терміном на 49 років між Товариством з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» та Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міськради у редакції, викладеній в уточненнях до позовної заяви; визнано укладеним договір оренди земельної ділянки площею 3,2470 га (кадастровий номер :02:012:0194) для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури (набережної в Лиманському районі смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області терміном на 49 років між Товариством з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» та Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міськради у редакції, викладеній в уточненнях до позовної заяви.

Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області з рішенням суду не погодилась, тому звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційну скаргу Затоківської селищної ради на рішення господарського суду Одеської області від 01.03.2016 року у справі № 916/5077/15 задовольнити, рішення господарського суду Одеської області від 01.03.2016 року у справі №916/5077/15 скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» відмовити в повному обсязі, а також відшкодувати відповідачу за рахунок позивача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним зясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, на думку скаржника, суд невірно дійшов висновку про те, що Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області приймалися рішення від 23.10.2015 року №3722, 3723, 3724 про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» в довгострокову оренду терміном на 49 років земельних ділянок площею 1,4975 га (кадастровий номер :02:028:0204) в Центральному районі смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, площею 1,7174 га (кадастровий номер :02:019:0185) в Сонячному районі смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, площею 3,2470 га (кадастровий номер :02:012:0194) в Лиманському районі смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області. Також відповідач по справі посилається на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права в частині визнання укладеними господарських договорів саме на запропонованих позивачем типових умовах договору оренди земельної ділянки. На думку скаржника, суд невірно дійшов висновку про дату звернення позивача до відповідача із пропозицією про укладення договорів оренди вищевказаних земельних ділянок.

Серед порушень норм процесуального права, Затоківська селищна рада, зокрема, посилається на те, що суд не залучив до участі у справі третіх осіб власників та користувачів земельних ділянок, що є суміжними зі спірними ділянками, а також, що місцевим господарським судом неправомірно було відхилено клопотання про зупинення розгляду справи до вирішення повязаних адміністративних позовів, що розглядаються Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області у справах №495/9352/15-а та №495/9069/15-а.

Через канцелярію суду 04.04.2016 року позивачем по справі було подано відзив на апеляційну скаргу, який судовою колегією долучено до матеріалів справи. У відзиві позивач висловив заперечення щодо викладених доводів апеляційної скарги та вважає рішення місцевого господарського суду таким, що не підлягає скасуванню. Зокрема, позивач зазначає, що відсутність оригіналів рішень не спростовує факт їх прийняття сесією ОСОБА_2 та видачі Затоківською селищною радою копій таких рішень позивачу, причому попередньо листами відповідач не заперечував того, що вищевказані рішення приймались на сесії, а про їх відсутність почав говорити тільки в ході судового розгляду даної справи у суді першої інстанції. Товариство з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс», м.Одеса посилається на відповідність проектів договорів Типовому договору, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України та вважає доводи апеляційної скарги в цій частині необґрунтованими. Крім того, позивач з посиланням на численну практику Європейського суду з прав людини, вказує на те, що порушення, допущені органами влади при здійсненні своєї діяльності не можуть бути безумовною підставою для визнання їх рішень недійсними.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.04.2016 року у справі № 916/5077/15 було зупинено провадження у справі №916/5077/15 до прийняття остаточного рішення по суті позовних вимог або до припинення адміністративного провадження Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області по справам № 495/9352/15-а та №495/9069/15-а.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.05.2016 року у справі № 916/5077/15 ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 13.04.2016 року у справі № 916/5077/15 скасовано, справу направлено до Одеського апеляційного господарського суду для розгляду по суті.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23.06.2016 року у справі № 916/5077/15 поновлено провадження у справі.

У зв'язку з відпусткою судді-члена колегії ОСОБА_3, на підставі розпорядження в.о. керівника апарату Одеського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 року № 177 було проведено автоматизовану зміну суддів, внаслідок якої сформовано судову колегію у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Принцевської Н.М., Колоколова С.І.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи та заперечення з мотивів, викладених письмово. Крім того, в судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» заявив клопотання в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України про залучення до матеріалів справи копій ухвал судів адміністративної та загальної юрисдикції на підтвердження того, що відповідач, Затоківська селищна рада, неодноразово звертався до суду з чисельними позовними заявами, підставою яких були нібито не прийняті ОСОБА_2 рішення з тих чи інших питань в період тривалого часу, а в подальшому відмовлявся від таких позовів з невідомих причин. На думку представника позивача, ці факти підтверджують недобросовісну поведінку відповідача та введення ним судів в оману щодо не існування спірних рішень ради. Представник відповідача проти заявленого клопотання заперечував.

Судова колегія розглянула надане клопотання та відмовила в його задоволенні з урахуванням приписів статті 101 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи те, що дане клопотання не стосується предмету спору.

Також представник позивача в підтвердження вищезазначеним доводам повідомив про реєстрацію відповідачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на спірні земельні ділянки з визначеними кадастровими номерами, що не заперечував представник відповідача, посилаючись на те, що не відповідає за дії посадових осіб юридичної особи відповідача і цю реєстрацію здійснював інший представник відповідача.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для зясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 916/5077/15 та наданих представниками сторін пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Одеської області від 01.03.2016 року у справі № 916/5077/15 є обґрунтованим та правомірним, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс», м. Одеса 25.02.2015 року звернулось до Затоківського селищного голови із заявами з проханням надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в Лиманському районі смт. Затока, в Центральному районі смт. Затока та Сонячному районі смт. Затока.

06.03.2015 року Рішеннями Затоківської селищної ради LX сесії VІ скликання № 2843, № 2844, №2845 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокову оренду терміном 25 років для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури (набережної) в Лиманському районі, в Центральному районі та в Сонячному районі смт. Затока; зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс», м. Одеса надати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокову оренду терміном 25 років для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури (набережної) в Лиманському районі, в Центральному районі та в Сонячному районі смт. Затока; надано дозвіл на розроблення детального плану території для будівництва набережної у Лиманському районі, в Центральному районі та в Сонячному районі смт. Затока м. Білгород-Дністровського Одеської області відповідно до змісту генерального плану смт. Затока. В дані Рішення Затоківської селищної ради було внесено зміни 20.08.2015 року рішенням №3466, №3467 та № 3468 щодо конкретизації площ земельних ділянок.

15.04.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було укладено договір на проектно-вишукувальні роботи.

15.04.2015 року представником землекористувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс», сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_4 в присутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок та Головою Затоківської селищної ради було складено акти прийомки-передачі межових знаків на зберігання в Лиманському районі і Центральному районі смт. Затока.

Також 15.04.2015 року представником землекористувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» і сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_4 було складено акти перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони і зон особливого режиму використання земельної ділянки в Лиманському районі. Центральному районі смт. Затока.

12.06.2015 року ОСОБА_5 містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради розглянуло проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в Центральному районі смт. Затока та надало висновок №221, в якому, зокрема, зазначено, що проект землеустрою земельної ділянки площею 1,4975 га в Центральному районі смт. Затока відповідає вимогам чинного законодавства України та іншим нормативно-правовим актам та погоджується (т.2, а. с. 36-37).

25.06.2015 року ОСОБА_5 містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради розглянуло проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в Сонячному районі смт. Затока та надало висновок № 244. в якому, зокрема, зазначено, що проект землеустрою земельної ділянки площею 1,7174 га в Сонячному районі смт. Затока відповідає вимогам чинного законодавства України та іншим нормативно-правовим актам та погоджується (т. 2, а. с. 40-41).

02.07.2015 року ОСОБА_5 містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради розглянуло проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в Лиманському районі смт. Затока та надало висновок № 289 в якому, зокрема, зазначено, що проект землеустрою земельної ділянки площею 3,2470 га в Лиманському районі смт. Затока відповідає вимогам чинного законодавства України та іншим нормативно-правовим актам та погоджується (т. 2, а. с. 38 39).

ОСОБА_5 містобудування та архітектури 17.08.2015 року №156 було повідомлено фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 про те, що земельна ділянка в Лиманському районі смт. Затока відповідає генеральному плану та використовується за цільовим призначенням.

20.08.2015 на LXV сесії VI скликання Затоківською селищною радою прийнято Рішення № 3307, 3308, 3309 про затвердження детального плану території розміщення набережної алеї у Лиманському районі, у Центральному та в Сонячному районі смт Затока м. Білгород-Дністровського Одеської області.

Державним агентством водних ресурсів України надано висновок від 06.10.2015 №5870/9/11-15 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (т. 3 а. с. 79-80), яким погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (загальною площею 3,2470 га) у довгострокову оренду терміном на 25 років Товариству з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс», м. Одеса для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури (набережної) в Лиманському районі смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області. У висновку, крім іншого, зазначено, що проект відповідає вимогам водного законодавства, зауваження до нього відсутні.

Департаментом екології та природних ресурсів 09.10.2015 року було надано висновки №4677/08-9/5489, №4678/08-9/5488, №4679/08-9/5491 про погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у Сонячному, Лиманському та Центральному районах смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області. Даними висновками погоджено відповідні проекти.

Відділом Держгеокадастру у м. Білгород-Дністровському Одеської області Головного управління держгеокадастру в Одеській області було надано висновки від 15.10.2015 року №19-28-99.12-358/15-15, №19-28-99.12-360/15-15, №19-28-99.12-362/15-15, якими погоджено проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокову оренду терміном 25 років Товариству з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури (набережної) у Лиманському, Сонячному та Центральному районах смт. Затока (т.2, а.с. 7-8, 11-12, 15-16).

Висновком державної експертизи землевпорядної документації від 21.10.2015 року № 1160-15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру встановила, що проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (загальною площею 3,2470 га) Товариству з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури (набережної) в Лиманському районі смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської, є таким, що не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам. Товариством з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс», м. Одеса в одноденний строк було усунуто виявлені в ході експертизи недоліки, у звязку з чим Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру в подальшому своїм листом визначила, що проект із землеустрою земельної ділянки є погодженим з 21.10.2015 року.

Рішенням Затоківської селищної ради LXVII сесії VІ скликання від 23.10.2015 року № 3722 вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду, надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» земельну ділянку площею 1,4975 га (кадастровий номер :02:028:0204) в Центральному районі смт. Затока, укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» договору, зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» до 31.12.2015 року зареєструвати договір.

Рішеннями Затоківської селищної ради LXVII сесії VІ скликання від 23.10.2015 року № 3723, 3724 аналогічно вирішено питання щодо надання земельної ділянки площею 1,7174 га (кадастровий номер :02:019:0185) в Сонячному районі смт. Затока та земельної ділянки площею 3,2470 га (кадастровий номер :02:012:0194) в Лиманському районі смт. Затока.

28.10.2015 року сформовано запис в Державному земельному кадастрі (т.1, а. с. 138 152).

В матеріалах справи наявні витяги Держгеокадастру від 09.11.2015 року №19-28-99.12-715/15-15, №19-28-99.12-716/15-15, №19-28-99.12-717/15-15 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки в Лиманському районі, Сонячному районі та Центральному районі смт. Затока (т. 1, а.с. 75, т. 1, а.с. 84. т. 1, а.с. 93).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс», м. Одеса звернулось до Затоківської селищної ради з листом від 09.12.2015 року із запитами щодо підписання договорів оренди на виконання Рішень Затоківської селищної ради від 23.10.2015 року № 3722. 3723. 3724. Даний лист отримано відповідачем 10.12.2015 року, про що свідчить штамп Затоківської селищної ради з вказаною датою.

Затоківський селищний голова листом від 21.12.2015 року №1815/01-2914 відповів директору Товариства з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» на листи від 09.12.2015 року та зазначив про неможливість укладення договорів оренди земельних ділянок, а саме: було вказано про те, що відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.12.2015 року по справі №495/9069/15-а Затоківській селищній раді в порядку забезпечення адміністративного позову заборонено укладати з Товариством з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» договір оренди строком на 49 років відносно земельної ділянки 3,2470 га із кадастровим номером :02:012:0194 в Лиманському районі смт. Затока. Що стосується укладання договорів оренди земельних ділянок в Сонячному та Центральному районах смт. Затока, селищний голова зазначив про необхідність ознайомлення із оригінальними примірниками проектів землеустрою щодо відведення таких земельних ділянок, які знаходяться у Відділі Держгеокадастру у м. Білгород-Дністровський, оскільки примірники таких проектів, що знаходились в приміщенні Затоківської селищної ради, нібито, були викрадені.

24.12.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» звернулось до Затоківської селищної ради з пропозицією укласти договори та звернулись до суду з позовною заявою про визнання укладеними вищезазначених договорів оренди.

Згідно зі статтею 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності; орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи; відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (частина 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм матеріального права, які регулюють земельні правовідносини, вбачається, що надання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності в оренду шляхом укладення відповідного договору здійснюється на підставі, в даному випадку, рішення органу виконавчої влади, прийнятого за результатами розгляду заяви (клопотання) особи, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду, поданої відповідно до статті 16 Закону України "Про оренду землі".

Верховний Суд України в постанові від 25.09.2012 року у справі 3-39гс12, висновки якого є обовязковими для всіх судів України в силу приписів статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України, зробив правовий висновок, про те, що, згідно з частиною 1 статті 187 Господарського кодексу України переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду, якщо спір виник при укладенні господарських договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, оскільки відповідач звернувся до позивача із заявою про передачу в оренду спірної земельної ділянки, а радою на сесії прийнято відповідне рішення, яке повинно бути покладено в основу договору оренди земельної ділянки, який є типовим відповідно до постанови Кабінету Міністрів України.

Отже, надання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності в оренду шляхом укладення відповідного договору здійснюється на підставі рішення ОСОБА_2, прийнятого за результатами розгляду заяви (клопотання) особи, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду, поданої відповідно до вимог статті 16 Закону України "Про оренду землі" та статті 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997 року, з наступними змінами та доповненнями, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для укладання спірних договорів оренди земельних ділянок в Центральному, Лиманському та Сонячному районах смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області є Рішення Затоківської селищної ради LXVII сесії VІ скликання від 23.10.2015 року №3722, №3723, №3724, копії яких містяться в матеріалах справи. Таким чином, у позивача виникло право на отримання у користування вказаних земельних ділянок та укладення договорів оренди землі.

Судова колегія Одеського апеляційного господарського суду не приймає до уваги доводи Затоківської селищної ради стосовно того, що відповідні рішення не приймались на LXVII сесії VІ скликання Затоківської селищної ради, виходячи з наступного.

За приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Таким чином, із приписів даної правової норми випливає, що обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються господарським судом на підставі фактичних даних, якими є докази.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу (стаття 33 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті доказі, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

При цьому, слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Обовязок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

В даному випадку належним та допустимим доказом по справі, що може підтвердити або спростувати факт прийняття або неприйняття Рішень Затоківської селищної ради LXVII сесії VІ скликання від 23.10.2015 року №3722, №3723, №3724 є рішення суду адміністративної юрисдикції, який на теперішній час розглядає обєднану адміністративну справу та протокол сесії від 23.10.2015 року, який нібито також було викрадено у відповідача разом з іншими оригіналами рішень.

Водночас, в матеріалах справи відсутній опис документів, які було викрадено в Затоківській селищній раді. На запити позивача на отримання публічної інформації Затоківська селищна рада листами від 12.02.2016 року повідомило, що надати запитувану інформацію та документи сесій за 2013, 2014, 2015 рік неможливо, у звязку з викраденням, про що внесено відомості до ЄРДР за №0003018. Проте, інформація, надана відповідачем на запит, не відповідає дійсності, оскільки з акту проведення інвентаризації справ Затоківської селищної ради, які знаходяться в кабінеті секретаря селищної ради станом на 24.11.2015 року вбачається, що у Затоківської селищної ради знаходяться в наявності рішення сесій за 06.03.2015 року, 05.06.2015 року, 20.08.2015 року, 29.09.2015 року (т. 4, а. с. 108), тоді як представники відповідача стверджували, що у них було викрадено всю документацію за період з 2013 по 2015 роки.

Як вбачається з матеріалів справи, Затоківська селищна рада в якості доказу на підтвердження того, що на 23.10.2015 року LXVII сесії VІ скликання Затоківської селищної ради відповідні рішення про передачу земельних ділянок позивачу не розглядалось, наводить письмові пояснення від 16.02.2015 року депутатів Затоківської селищної ради 6-го скликання ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, головного спеціаліста-землевпорядника ОСОБА_16, адресовані т.в.о. Затоківського селищного голови ОСОБА_17, а також усні пояснення депутатів Затоківської селищної ради 6-го скликання ОСОБА_9, ОСОБА_13В, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_18, надані ними у порядку статті 30 Господарського процесуального кодексу України у засідання господарського суду Одеської області в ході розгляду справи по суті місцевим господарським судом.

Проте, нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено такого засобу доказування в господарському процесі як показання свідків, які отримані в результаті їх допиту, тому усні пояснення депутатів Затоківської селищної ради 6-го скликання ОСОБА_9, ОСОБА_13В, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_18 не є належними та допустимими доказами по справі. Пояснення інших посадових осіб (депутатів) Затоківської селищної ради також не є належним доказом по справі, оскільки, по-перше, такі пояснення не є поясненнями сторін по справі або осіб, які беруть участь в судовому процесі, поясненнями експерта та спеціаліста, які можуть бути належними та допустимими доказами по справі, а, по-друге, депутати селищної ради не несуть відповідальності за надані пояснення, тому немає підстав вважати їх достовірними.

До того ж, на час повторного розгляду справи в суді апеляційної інстанції відсутні постанова суду адміністративної юрисдикції або вирок суду загальної юрисдикції по кримінальній справі, які б встановлювали обставини, які зазначає відповідач.

Також в матеріалах справи містяться копії Рішень Затоківської селищної ради LXVII сесії VІ скликання від 23.10.2015 року №3722, №3723, №3724, надані суду самим відповідачем, які відрізняються від копій позивача розташуванням печаті та підпису голови селищної ради, що свідчить про виготовлення таких копій з оригіналів рішень та окреме засвідчення копій.

За таких обставин, судова колегія вважає правильним висновок місцевого господарського суду про те, що відповідачем по справі не доведено належними та допустимими засобами доказування відсутність прийнятих Затокіською селищною радою Рішень Затоківської селищної ради LXVII сесії VІ скликання від 23.10.2015 року №3722, №3723, №3724, які є підставою для надання позивачу в оренду земельних ділянок. Господарський суд позбавлений можливості у господарському процесі засобами господарського судочинства встановити обставини Затоківською селищною радою прийняття Рішень на сесії 23.10.2015 року.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх законом, керуючись законом.

При цьому, належними доказами по справі у їх сукупності, виходячи з норм статті 43 Господарського процесуального кодексу України, позивачем доведено факт прийняття на сесії ОСОБА_11 вищезазначених рішень про затвердження Товариству з обмеженою відповідальністю Літус Маріс проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в Лиманському, Центральному та Сонячному районах смт. Затока, надання відповідних земельних ділянок в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю Літус Маріс строком на 49 років та укладання договорів оренди.

У випадку встановлення судом загальної юрисдикції по кримінальній справі або судом по адміністративній справі будь-яких інших обставин, дана справа може бути переглянута за нормами статей 112-114 Господарського процесуального кодексу України за нововиявленими обставинами за заявою відповідача.

Щодо посилань відповідача про зазначення в Рішеннях Затоківської селищної ради LXVII сесії VІ скликання від 23.10.2015 року №3722, №3723, №3724 кадастрових номерів земельних ділянок, тоді як запис в Державному земельному кадастрі було сформовано 28.10.2015 року, судова колегія зазначає наступне.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і принципами міжнародного права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 26.03.2013 року у справі Рисовський проти України розкрив елементи змісту принципів «доброго врядування». Даний принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовні ший спосіб (рішення «Беєлер проти Італії», «Онерїлдіз проти Туреччини», «Москаль проти Польщі»). Зокрема, на державні органи покладено обовязок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", "Ґаші проти Хорватії"). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов'язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (рішення у справі "Москаль проти Польщі"), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" та "Тошкуце та інші проти Румунії").

Потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки").

Отже, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії").

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 24.06.2003 року у справі "Стретч проти Об'єднаного Королівства" вказано що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та. відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції". Щоб відповідати Конвенції, такий захід як позбавлення власності, повинен бути законним і спрямованим на досягнення справедливого балансу між інтересами суспільства та інтересами заявника.

Тобто, самі по собі допущені органами публічної влади порушення не можуть бути безумовною підставою для визнання їх рішень недійсними, якшо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самої фізичної особи.

При цьому, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обовязків.

З огляду на численну практику Європейського Суду з прав людини та відсутність порушень з боку позивача в цій частині (позивач не приймав участь ні в засіданні LXVII сесії VІ скликання Затоківської селищної ради, ні в процесі присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам), доводи відповідача про помилкову дату присвоєння кадастрових номерів земельних ділянок та зазначення їх у відповідних рішеннях не можуть бути підставою для скасування вірного рішення місцевого господарського суду і відмови в задоволенні позовних вимог.

Посилання відповідача на те, що договори оренди, надані позивачем, нібито, не відповідають Типовому договору оренди землі, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 №220 (із змінами та доповненнями), розглянуті судовою колегією та відхилені з огляду на наступне.

Згідно з частиною 3 статті 184 Господарського кодексу України укладення договору оренди землі має здійснюватись на основі Типового договору з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше, як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Проаналізувавши проекти договорів, які позивач просить визнати укладеними, судова колегія дійшла висновку, що їх зміст відповідає Типовому договору оренди землі, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 №220.

Затоківська селищна рада із посиланням на частину 1 статті 638 Цивільного кодексу України, частину 1 статті 15 Закону України Про оренду землі, вказує на те, що сторони не досягли згоди щодо усіх істотних умов договорів оренди землі. Зокрема, щодо розміру орендної плати, її індексації, способу та умов розрахунку, строків, порядку внесення і перегляду, відповідальності за її несплату. Також, відповідач стверджує, що запропонований позивачем розмір орендної плати у проекті договору занижено мінімум у 10 разів.

Частинами 1, 2, 3 статті 21 Закону України Про оренду землі визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно із підпунктами 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки, та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

За визначенням наведеним у статті 1 Закону України Про оцінку земель нормативна грошова оцінка земельної ділянки являє собою капіталізований рентний дохід із земельної ділянки (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

З наведених вище положень вбачається, що обов'язок зі сплати орендної плати є нормативно регульованим і не може визначатися чи змінюватися та припинятися сторонами договору за власним волевиявленням з порушенням умов та порядку, передбачених чинним законодавством; дотримання порядку визначення орендної плати відповідно до проведеної нормативної грошової оцінки є чинником економічного регулювання земельних відносин, визначення економічно обґрунтованих надходжень до місцевих бюджетів та можливості подальшої індексації відповідних надходжень, виконання вимог статті 627 Цивільного кодексу України щодо справедливості укладеного договору шляхом забезпечення застосування рівного підходу при визначенні орендної плати незалежно від особи - учасника правовідносин.

Отже, розмір орендної плати за земельні ділянки комунальної власності встановлюється відповідно до Податкового кодексу України і стягується, виходячи з нормативної грошової оцінки. Орендна плата, зазначена в проектах договорів, відповідала нормативній грошовій оцінці, проведеній 09.11.2015 року, про що свідчать відповідні витяги з Держгеокадастру з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки в Сонячному, Центральному і Лиманському районі смт. Затока. На теперішній час встановлення державою збільшення нормативної грошової оцінки земельних ділянок в процесі виконання сторонами умов договору оренди, орендна плата в обовязковому порядку повинна бути скоригована сторонами у відповідності до розміру нормативної грошової оцінки, існуючої в момент корегування, шляхом внесення змін до спірних договорів.

Посилання відповідача на інші невідповідності договорів, такі як: право позивача передавати їх в суборенду і таке інше також не можуть бути прийняті до уваги судовою колегією, оскільки кожна дія позивача, як орендатора за відповідними проектами договорів містить певний запобіжник, який виражається у отриманні обовязкової письмової згоди Затоківської селищної ради та обовязковим дотриманням норм чинного законодавства України в цій частині, тому інтереси громади, які виражає Затоківська селищна рада повинні захищатись і шляхом добросовісного виконання відповідачем його обовязків як органу місцевого самоврядування, крім здійснення контролю за належним виконанням позивачем його обовязків та здійснення прав за орендними правовідносинами спірних земельних ділянок.

Щодо строку дії договору оренди, встановленого в Рішеннях та проектах договорів 49 років, тоді як проектна документація розроблялась для надання спірних земельних ділянок в оренду на 25 років, судова колегія зазначає, що відповідач не довів належними та допустимими доказами по справі, що зміна попередньо обумовленого сторонами строку дії договору впливає на характеристики землевпорядної документації, а збільшення строку оренди з 25 років до 49 років в договорі оренди не суперечить нормам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про порушення строків надсилання позивачем проектів договорів відповідачу не доведені Затоківською селищною радаою, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що встановлюють факт ухилення відповідача від укладання договорів оренди, про що свідчать листи Товариства з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» від 09.12.2015 року та лист №002/01-16 ТОВ «Літус Маріс» до Затоківської селищної ради з вимогою надати відповідь на лист від 24.12.2015 року №130/12-15 про укладення договорів та відповіді голови Затоківської селищної ради від 22.01.2016 року про розгляд листів з вимогою укласти договір (т.1, а.с. 183), в якій міститься відмова відповідача укласти з позивачем договори оренди, що є порушенням норм діючого законодавства.

Щодо посилань відповідача про нібито неправомірне відхилення місцевим господарським судом клопотання про зупинення розгляду справи до вирішення спорів по суті Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області по справам №495/9352/15-а та №495/9069/15-а, судова колегія зазначає, що ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.04.2016 року у даній справі провадження у справі було зупинено до вирішення спору по даним справам по суті, проте постановою Вищого господарського суду України від 18.05.2016 року у справі № 916/5077/15 ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 13.04.2016 року у справі № 916/5077/15 скасовано, справу направлено до Одеського апеляційного господарського суду для розгляду по суті.

Твердження відповідача про неправомірне відхилення місцевим господарським судом клопотань про залучення в якості третіх осіб суміжних землевласників розглянуто судовою колегією і відхилено, оскільки відповідач та особи, які мали намір вступити в справу в якості третіх осіб не довели належними та допустимими доказами наявності у них певних правових відносин, з позивачем і відповідачем, а також обґрунтування того, яким чином прийняття судового рішення з даної справи наділить новими правами чи покладе на цих осіб нові обовязки, або змінить їх наявні права та/або обовязки, або позбавить певних прав та/або обовязків у майбутньому. Тому господарський суд Одеської області правомірно відхилив відповідні клопотання.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про відхилення клопотання про призначення почеркознавчої експертизи по справі на підтвердження дійсності підпису ОСОБА_19, який нібито був у відпустці на момент прийняття відповідних рішень, оскільки в даному випадку відсутні обєкти досліджень оригінали Рішень Затоківської селищної ради LXVII сесії VІ скликання від 23.10.2015 року №3722, №3723, №3724, що унеможливить проведення експертизи, тому задоволення судом такого клопотання відповідача порушило б пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, де зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Крім того, в матеріалах справи відсутні та сторонами не були надані письмові докази на підтвердження перебування ОСОБА_19 у відпустці (відповідного наказу, первинних бухгалтерських документів про нарахування та виплату грошових коштів за перебування у відпустці тощо).

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс», м. Одеса в повному обсязі та визнання укладеними договору оренди земельних ділянокк площею 1,4975 га (кадастровий номер :02:028:0204), 1,7174 га (кадастровий номер :02:019:0185), 3,2470 га (кадастровий номер :02:012:0194) для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури (набережної) в Центральному районі, Сонячному та Лиманському районі смт. Затока Білгород-Дністровської міської ради Одеської області терміном на 49 років між Товариством з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» та Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міськради у редакції, викладеній в уточненнях до позовної заяви.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте судом господарського суду Одеської області за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Одеської області від 01.03.2016 року у справі № 916/5077/15 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 01.03.2016 року у справі № 916/5077/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий суддя ОСОБА_20
Судді ОСОБА_21
ОСОБА_22