ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2016 р. Справа № 911/1494/16

Розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс»

за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3

про стягнення 182550,00 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача 1: ОСОБА_1 (НОМЕР_1);

від позивача 2: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_4 (довіреність № 1/10 від 23.02.2015 року);

від третьої особи: ОСОБА_3 (НОМЕР_2), ОСОБА_5 (довіреність б/н від 15.04.2015року), ОСОБА_6 (довіреність б/н від 15.06.2016 року).

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» про стягнення 182 550,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.04.2016 року порушено провадження у справі № 911/1494/16, призначено справу до розгляду на 18.05.2016 року та зобов'язано позивачів надати обґрунтовані пояснення щодо залучення до участі у справі третьої особи - ОСОБА_3

18.05.2016 року від позивачів надійшли обґрунтовані письмові пояснення щодо необхідності залучення у справі третьої особи ОСОБА_3, в яких останні зазначають, що оскільки ОСОБА_3 є учасником ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс», рішення у справі може вплинути на його права та обовязки.

18.05.2016 року від позивача2 надійшла заява, якою останній підтримує позов та просить розглядати справу без його участі. 18.05.2016 року від відповідача надійшла заява про визнання позову в повному обсязі. 18.05.2016 року від ОСОБА_3 надійшла заява про витребування доказів у справі № 911/1494/16 року, про відкладення розгляду справи та про надання інформації.

Також, в судовому засіданні 18.05.2016 року розглянувши клопотання позивачів заслухавши ОСОБА_3 та заслухавши пояснення представників сторін, дійшов до висновку про необхідність залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3.

Ухвалою від 18.05.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 та відкладено розгляд справи на 13.06.2016 року.

13.06.2016 року третьою особою було подано клопотання про проведення звукофікації судового засідання та письмові пояснення по суті позовних вимог, якими третя особа протии позову заперечувала та заявила клопотання про застосування строків позовної давності.

В судове засідання, яке відбулось 13.06.2016 року позивач2 не зявився, позивачі вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 18.05.2016 року не виконали. Розгляд справи відкладався до 23.06.2016 року.

23.06.2016 року через канцелярію суду від позивача1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

23.06.2016 року третьою особою через канцелярію суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, яке відбулось 23.06.2016 року позивачі 1,2 та відповідач не зявились, позивачі вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 18.05.2016 року не виконали. У звязку з чим, розгляд справи відкладався до 05.07.2016 року.

В судове засідання 05.07.2016 року від позивачів надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивачі уточнили позовні вимоги у звязку з допущенною в розрахунку позову помилкою. Позивач1 просить стягнути з відповідача 87650 грн., які були безпідставно внесені до статуного фонду Товариства в період з 17.09.2009 року по 01.03.2012 року, позивач 2 просить стягнути з відповідача 80800 грн., які були безпідставно внесені до статуного фонду Товариства в період з 15.09.2009 року по 13.10.2011 року.

Відповідачем в судовому засіданні 05.07.2016 року подано заяву про уточнення заяви про визнання позову, третьою особою подано письмові пояснення про заперечення позовних вимог та надіслання матеріалів справи до слідчих органів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, під час створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» учасниками були ОСОБА_1 (розмір внеску до статутного фонду 46 500 грн.), ОСОБА_2 (розмір внеску до статутного фонду 30 000 грн.) та ОСОБА_3 (розмір внеску до статутного фонду 75 000 грн.). Всього розмір статутного фонду ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс» становив 150 000 грн., дата закінчення формування: 05.10.2008 року.

Позивачі зазначають, що після формування статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» у вищенаведеному розмірі, низкою рішень Загальних зборів був збільшений статутний капітал Товариства, у звязку з чим, позивачами, як учасниками, були внесені додаткові кошти на збільшення статутного фонду Товариства. Однак, в подальшому, відповідні рішення Загальних зборів про збільшення статутного фонду Товариства були визнані недійсними в судовому порядку, що свідчить про відсутність підстав для збільшення статутного фонду Товариства, та, відповідно, внесення позивачами грошових коштів понад встановлений чинними установчими документами Товариства розмір часток кожного. В позові позивачі просять стягнути з відповідача грошові кошти, підстави для сплати яких відпали.

Згідно зі ст. 144 Цивільного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та ст.52 Закону України «Про господарські товариства» збільшення статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю допускається після внесення усіма його учасниками вкладів у повному обсязі. Порядок внесення додаткових вкладів встановлюється законом і статутом товариства.

Як зазначають позивачі, відповідно до п. 6 рішення Загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс», оформленого протоколом від 29.04.2009 року №17, розглядалось питання та було прийнято рішення про виключення з числа учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» ОСОБА_3.

У звязку з виключенням ОСОБА_3 з числа учасників ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс» було перерозподілено частки між учасниками ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс» за ОСОБА_1 60,8%, що складає 46500 грн. та ОСОБА_2 39,2%, що складає 30000 грн. Тобто відбувся перерозподіл часток в межах належних двом учасникам статутних внесків.

Рішенням Загальних зборів ТОВ «Вимпел» Спец-Сервіс», оформлених протоколом № 18 від 05.06.2009 року, було затверджено нову редакцію Статуту ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс», яку зареєстровано Броварською районною державною адміністрацією Київської області 23.06.2009 року.

Після чого, рішенням Загальних зборів ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс», оформленим протоколом №20 від 18.08.2009 року, до складу учасників Товариства було введено ОСОБА_7 з перерозподілом часток та затвердженням відповідної редакції Статуту, яку було зареєстровано Броварською районною державною адміністрацією Київської області 25.08.2009 року.

Також, рішенням Загальних зборів ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс», оформленим протоколом №21 від 26.08.2009 року, збільшено розмір статутного фонду Товариства та перерозподілено частки учасників наступним чином: ОСОБА_1 51 % статутного фонду, що складає 484 500 грн., ОСОБА_2 30 % статутного фонду, що складає 285 000,00 грн., ОСОБА_7 19 % статутного капіталу, що складає 180 500 грн. Відповідну редакцію Статуту від 26.08.2009 року зареєстровано Броварською районною державною адміністрацією Київської області 28.08.2009 року.

Не погоджуючись з вищезазначеними діями та рішеннями Загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс», учасник Товариства ОСОБА_3 звернувся до суду з вимогою про визнання недійсним рішення Загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс», оформленого протоколом від 29.04.2009 року №17 в частині виключення його з числа учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» та подальших рішень, що були прийняті без його участі.

Рішенням Господарського суду Київської області від 15.09.2010 року у справі № К21/134-10/22, яке залишене в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 28.03.2011 року визнано недійсним рішення Загальних зборів ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс», оформлене протоколом №17 від 29.04.2009 року в частині виключення ОСОБА_3 з числа учасників ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс» та в частині перерозподілу часток між учасниками ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс» ОСОБА_8 та ОСОБА_9; визнано недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс», оформлене протоколом №18 від 05.06.2009 року; визнано недійсною редакцію Статуту ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс» від 05.06.2009 року, затверджену зборами засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» та зареєстровану Броварською районною державною адміністрацією Київської області 23.06.2009 року; визнано недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс», оформлене протоколом №20 від 18.08.2009 року; визнано недійсною редакцію Статуту ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс» від 18.08.2009 року, затверджену зборами засновників товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» та зареєстровану Броварською районною державною адміністрацією Київської області 25.08.2009 року; визнано недійсним рішення Загальних зборів ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс», оформлене протоколом №21 від 26.08.2009 року; визнано недійсною редакцію Статуту ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс» від 26.08.2009 року, затверджену зборами засновників товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» та зареєстровану Броварською районною державною адміністрацією Київської області 28.08.2009 року.

Таким чином, рішенням Господарського суду Київської області від 15.09.2010 року у справі №К21/134-10/22 (яке набрало законної сили згідно з постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 28.03.2011 року) визнано недійсним рішення Загальних зборів ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс», оформлене протоколом №21 від 26.08.2009 року, та визнано недійсною редакцію Статуту ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс» від 26.08.2009 року, затверджену зборами засновників товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» та зареєстровану Броварською районною державною адміністрацією Київської області 28.08.2009 року, на підставі яких позивачами здійснювались внески в рахунок збільшення статутного фонду ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс».

Зокрема, на підставі рішення Загальних зборів про збільшення статутного фонду ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс», оформленого протоколом №21 від 26.08.2009 року позивач1 (ОСОБА_1) частка якого спочатку складала і була внесена в сумі 46500 грн., потім збільшена до 484 500 грн., мав довнести 438000 грн., з яких вніс 87650 грн., позивач2 (ОСОБА_2) частка якого спочатку складала і була внесена в сумі 30000 грн., потім збільшена до 285 000,00 грн., мав довнести 255000 грн., з яких вніс 80800 грн. (всього).

Таким чином, як вбачається з наданих позивачами доказів з врахуванням заяви про уточнення (зменшення) позовних вимог, за період з моменту прийняття і на підставі рішення Загальних зборів про збільшення статутного фонду ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс», оформленого протоколом №21 від 26.08.2009 року, яке було скасовано в судовому порядку, позивачем1 було безпідставно внесено 87650 грн. (всього позивачем1 було внесено 134150 грн., з яких 46500 грн. складають його первісний внесок до статутного фонду Товариства), позивачем2 було безпідставно внесено 80 800 грн. (всього позивачем2 було внесено 110800 грн., з яких 30000 грн. складають його первісний внесок до статутного фонду Товариства).

У звязку з тим, що відпали (визнані недійсними з моменту їх виникнення) підстави, на яких позивачами вносились кошти до статутного фонду ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс», ОСОБА_1 понад 46 500 грн. (додатково 87650 грн.), а ОСОБА_2 понад 30000 грн. (додатково 80 800 грн.), позивачі вважають, що відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України у них виникло право вимагати від відповідача повернення безпідставно сплачених коштів.

15.02.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звертались до ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс» із заявами про повернення безпідставно сплачених коштів, оскільки відпали підстави для збільшення статутного фонду Товариства.

ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс» повідомило, що у Товариства відсутні грошові кошти. Відповідач визнав факт сплати наведених коштів.

В ході розгляду справи відповідачем подано заяву про визнання позову в повному обсязі.

Згідно зі ст. 78 Господарського процесуального кодексу України визнання позову відповідачем викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві, підписаній відповідачем, яка долучається до справи.

У разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Враховуючи, що в ході розгляду спору третьою особою - іншим учасником Товариства ОСОБА_3, який вважає, що задоволення позову порушує його права, подано заперечення на позов, суд дійшов висновку про розгляд позовних вимог по суті без врахування заяви відповідача про визнання позову.

Як вбачається з заперечень третьої особи ОСОБА_3, третя особа заперечує, що спірні платежі здійснювались позивачами і саме в якості сплати внесків до статутного фонду Товариства і наполягає, що належним доказом сплати має бути документ бухгалтерської звітності за підписом бухгалтера та директора.

Однак, відповідні заперечення не приймаються судом, оскільки платниками фактично були учасники Товариства - фізичні особи і платежі здійснювались через банківську установу, тому належним і достатнім доказом сплати є відповідний банківський документ.

Позивачами надано суду виписки банківських установ, згідно з якими підтверджено факт здійснення:

- позивачем1 (ОСОБА_1Є.) платежів, в якості внесків до статутного фонду в сумі 87650 грн.: 30.12.2009 року в сумі 6800 грн., 29.01.2010 року - 13700 грн., 01.03.2010 року - 10000 грн., 07.04.2010 року - 2800 грн., 29.04.2010 року - 8500 грн., 18.06.2010 року - 5000 грн., 23.07.2010 року - 4000 грн., 09.08.2010 року - 400 грн., 30.08.2010 року - 8100 грн., 14.02.2011 року - 850 грн., 15.02.2011 року - 2500 грн., 21.02.2011 року - 100 грн., 29.03.2011 року - 8500 грн., 15.04.2011 року - 1000 грн., 28.04.2011 року - 3200 грн., 12.05.2011 року - 4200 грн., 20.05.2011 року - 1000 грн., 29.06.2011 року - 1500 грн., 13.09.2011 року - 4500 грн., 01.03.2012 року - 1000 грн. (з призначенням платежу «внесок до статутного фонду»;

- позивачем2 (ОСОБА_2П.) платежів, в якості в якості поповнення статутного фонду в сумі 80 800 грн.: 15.10.2009 року - 5000 грн., 06.11.2009 року 3800 грн., 18.11.2009 року - 1500 грн., 10.12.2009 року - 6000 грн., 21.01.2010 року - 200 грн., 31.03.2010 року - 11 000 грн., 19.05.2010 року - 2600 грн., 25.05.2010 року - 4750 грн., 16.07.2010 року - 1800 грн., 16.07.2010 року - 600 грн., 30.07.2010 року - 8700 грн., 27.12.2010 року - 9700 грн., 31.01.2011 року - 1900 грн., 24.02.2011 року - 8500 грн., 16.03.2011 року - 950 грн., 12.04.2011 року - 5000 грн., 10.06.2011 року - 3800 грн., 13.10.2011 року - 5000 грн. (з призначенням платежу «поповнення статутного фонду»).

В ході розгляду спору судом встановлено, що згідно наданих позивачами банківських виписок, кошти сплачувались на рахунок № 9001 ТОВ «Вимпел «Спец-сервіс» відкритий в ПАТ АК «Приватбанк». Таким чином, оскільки відповідні платежі вносились на рахунок ТОВ «Вимпел «Спец-сервіс», наведені в призначеннях платежу формулювання свідчать про сплату відповідних статутних внесків саме в статутний фонд Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс».

Щодо посилань третьої особи - ОСОБА_3 на результати розгляду справи № К 17/102-12, суд зазначає, що відповідна справа не є аналогічною справі, що розглядається. Зокрема, у справі № К 17/102-12 розглядалось питання щодо виплати частки вибувшому учаснику, в той час, як у даній справі розглядається питання повернення безпідставно набутих коштів.

Також, суд зазначає, що заявлені до стягнення у справі № 911/1494/16 кошти не є внесками учасників, оскільки з визнанням недійсним відповідного рішення Загальних зборів про збільшення статутного фонду Товариства, оформленого протоколом №21 від 26.08.2009 року, таке рішення перестало існувати, отже відпала підстава для сплати додаткових платежів в рахунок збільшення статутного капіталу Товариства. З врахуванням факту визнання недійсним рішення Загальних зборів про збільшення статутного фонду (оформленого протоколом №21 від 26.08.2009 року), чинною є відповідна редакція Статуту, згідно з якою розмір статутного внеску позивача1 складає 46500 грн., позивача2 300000 грн., про повернення чи виплату яких не ставиться питання в позові. Після визнання недійсним рішення Загальних зборів (оформленого протоколом №21 від 26.08.2009 року), сплачені понад наведені суми кошти не є внесками до статутного фонду, тому питання про їх повернення не потребує прийняття відповідного рішення Загальних зборів у відповідності до ст.54 Закону України «Про господарські товариства».

Оскільки, на день розгляду спору відсутні жодні чинні рішення Загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс», які передбачають частки позивача1 понад 46500 грн. та позивача 2 понад 300000 грн., сплачені позивачами кошти понад встановлений чинними установчими документами Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» розмір, є безпідставно набутими Товариством.

Тому виплата відповідних коштів, які фактично є безпідставно набутими, не залежить від результатів господарської діяльності та затвердження річної звітності Товариства і не потребує вирішення відповідного питання на Загальних зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс».

Щодо заявленої третьою особою учасником ОСОБА_3 заяви про застосування строків давності, суд зазначає, що відповідна заява зроблена ОСОБА_3 як третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як визначено п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Заява про сплив позовної давності, зроблена будь-якою іншою особою (в тому числі й учасником судового процесу, включаючи прокурора, який не є стороною у справі), крім сторони у спорі, не є підставою для застосування судом позовної давності. Зокрема, частиною четвертої статті 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, користуються процесуальними правами сторони (за певними винятками); при цьому права сторони, визначені, зокрема, статтею 22 та іншими нормами цього Кодексу, є саме процесуальними, в той час як згаданий припис статті 267 Цивільного кодексу України є нормою права матеріального і не може розумітися як можливість застосування господарським судом позовної давності за заявами зазначених третіх осіб.

Таким чином, враховуючи, що сторонами у даному спорі є позивачі, як особи, які безпідставно внесли на користь відповідача грошові кошти, та, відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс», яке безпідставно набуло і не повернуло внесені позивачами кошти, позов заявлено з підстав ст. 1212 Цивільного кодексу України, сторонами такого спору є платники та набувач коштів.

Враховуючи, що відповідачем, тобто особою, до якої заявлені позовні вимоги, не подано заяви про сплив позовної давності, у суду відсутні підстави для розгляду відповідного питання за клопотанням третьої особи без самостійних вимог на предмет спору. В той же час, заява третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, яка не є стороною у спорі, що розглядається, не може бути підставою для застосування судом позовної давності щодо вимог, заявлених до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» (відповідача).

Щодо клопотання третьої особи про надіслання матеріалів справи № 911/1494/16 до правоохоронних органів, суд зазначає, що наведені в клопотанні кримінальні провадження не повязані з правовідносинами, що є предметом розгляду у даній справі і судом під час розгляду справи не виявлено обставин, які підлягають встановленню слідчими органами. Таким чином, клопотання третьої особи ОСОБА_3 про надіслання матеріалів справи № 911/1494/16 до правоохоронних органів судом відхилено. В разі встановлення в ході відповідних кримінальних проваджень обставин, які впливають на результат вирішення спору в даній справі, відповідні обставини можуть бути заявлені як нововиявлені.

Згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов'язана повернути доходи.

У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Таким чином, враховуючи встановлений судом факт сплати позивачами внесків до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» на підставі рішення Загальних зборів, оформленого протоколом №21 від 26.08.2009 року, у звязку зі збільшення статутного капіталу Товариства, і оскільки в подальшому рішення Загальних зборів (оформлене протоколом №21 від 26.08.2009 року) визнано недійсним в судовому порядку, тобто відпали підстави для збільшення статутного фонду та, відповідно, сплати учасниками внесків, понад встановлені статутом (в чинній редакції) розміри, відповідні кошти є безпідставно набутими відповідачем і підлягають поверненню позивачу1 в сумі 87650 грн., позивачу 2 в сумі 80800 грн., як заявлено в позові.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, позовні вимоги доведені та обґрунтовані позивачами, відповідачем визнані, третьою особою не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог) щодо позивача1 в сумі стягнення 87650 грн., щодо позивача2 в сумі стягнення 80800 грн.

Відповідно до ч.6 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Загальна сума уточненого позову 168450 грн., з якої судовий збір складає 2526,75 грн., тому враховуючи ст. 49 Господарського процесуального кодексу України і виходячи з пропорцій задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача1 підлягає відшкодуванню 1314,75 грн. витрат по сплаті судового збору, на користь позивача2 підлягає відшкодуванню 1212 грн. витрат по сплаті судового збору. Решта зайво сплаченого судового збору у звязку зі зменшенням позовних вимог, може бути повернута позивачам за їх заявами в установленому чинним законодавством порядку.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» задовольнити повністю.

2. Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» задовольнити повністю.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИМПЕЛ «СПЕЦ-СЕРВІС» (07423, Київська обл., Броварський район, с. Семиполки, вул. Миру, буд. 17, код 30312141) на користь ОСОБА_1 (02068, АДРЕСА_1) 87650 (вісімдесят сім тисяч шістсот пятдесят) грн. 00 коп. боргу та 1314 (одна тисяча триста чотирнадцять) грн. 75 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИМПЕЛ «СПЕЦ-СЕРВІС» (07423, Київська обл., Броварський район, с. Семиполки, вул. Миру, буд. 17, код 30312141) на користь ОСОБА_2 (02068, АДРЕСА_1) 80800 (вісімдесят тисяч вісімсот) грн. 00 коп. боргу та 1212 (одна тисяча двісті дванадцять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 12.07.2016 р.

Суддя Т.П. Карпечкін