КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"12" липня 2016 р. Справа №910/2542/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Доманської М.Л.

Шипка В.В.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.

за участю представників сторін:

від скаржника: не з'явилися.

від боржника: ліквідатор, арбітражний керуючий Яновський С.С. - свідоцтво № 655 від 22.03.2013.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на постанову господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року

у справі № 910/2542/16 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АМРБЗ»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду міста Києва від 20.04.2016 у справі № 910/2542/16 визнано ТОВ «АМРБЗ» банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута голову ліквідаційної комісії ТОВ „АМРБЗ" Яновського С.С.

Не погоджуючись із зазначеною постановою місцевого господарського суду, Головне управління ДФС у місті Києві звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та припинити провадження у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві у справі № 910/2542/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Гарник Л.Л., суддів: Пантелієнка В.О., Доманської М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу прийнято до провадження, призначено її до розгляду на 01.06.2016 року та зобов'язано скаржника до дня слухання скарги надати суду підтверджені відповідними доказами письмові пояснення щодо наявності у ТОВ «АМРБЗ» заборгованості по сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), відповідно, будь-яких майнових (грошових) претензій до боржника у податкового органу.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 року у зв'язку з неможливістю головуючого судді Гарник Л.Л. здійснювати правосуддя призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/2542/16, за результатами якого апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Шипка В.В.

У зв'язку з перебуванням судді Шипка В.В. на первинному кваліфікаційному оцінюванні протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 06.06.2016 року для розгляду справи № 910/2542/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Верховець А.А., Доманська М.Л.

Ухвалою суду від 06.06.2016 року вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження на 12.07.2016 року та повторно зобов'язано скаржника до дня слухання скарги надати суду підтверджені відповідними доказами письмові пояснення щодо наявності у ТОВ «АМРБЗ» заборгованості по сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), відповідно, будь-яких майнових (грошових) претензій до боржника у податкового органу.

У зв'язку з перебуванням судді Верховця А.А. у відпустці протоколом автоматизованої заміни складу суду від 12.07.2016 року для розгляду справи № 910/2542/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Доманська М.Л., Шипко В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2016 року вищезазначеною колегією суддів апеляційну скаргу ГУ ДФС у м. Києві прийнято до провадження.

У поданих 12.07.2016 року через відділ документального забезпечення суду запереченнях на апеляційну скаргу ліквідатор банкрута просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Ліквідатор банкрута в судовому засіданні 12.07.2016 року проти доводів Головного управління ДФС у місті Києві, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а постанову суду міста Києва від 20.04.2016 року - без змін з підстав, викладених у запереченнях на апеляційну скаргу.

Представники скаржника в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Вимоги ухвал суду від 24.05.2016 року та від 06.06.2016 року не виконали. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ліквідатора банкрута, дослідивши докази, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДФС у м. Києві на постанову господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року у справі № 910/2542/16 підлягає припиненню з таких підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (дали - Закон про банкрутство).

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатор ТОВ «АМРБЗ» звернувся до господарського суду міста Києва з заявою про порушення справи про банкрутство в порядку ст. 95 Закону про банкрутство у зв'язку з незадовільним станом надходження фінансових потоків від здійснення господарських операцій та складним становищем на відповідному ринку товарів та послуг.

Відповідно до вимог ст. 105 Цивільного кодексу України в Бюлетені державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців № 306 (1) від 13.01.2015 року (номер запису 1494) було опубліковано оголошення про припинення даної юридичної особи та зазначено строки пред'явлення кредиторами свої вимоги.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.02.2016 року прийнято заяву голови ліквідаційної комісії боржника до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.04.2016 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «АМРБЗ».

Оскаржуваною постановою господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року ТОВ «АМРБЗ» визнано банкрутом; відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором банкрута голову ліквідаційної комісії ТОВ «АМРБЗ» Яновського С.С.

Відповідне повідомлення про визнання банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури ТОВ «АМРБЗ» оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 25.04.2016 року під № 30858.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Між тим, згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі про банкрутство.

Враховуючи те, що у справах про банкрутство, окрім судових рішень у формі ухвал, в одному випадку, у разі визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, виноситься постанова, оскарження такої постанови відбувається з урахуванням особливостей, передбачених Законом про банкрутство.

Відтак, в силу особливостей справи про банкрутство (ст. 4-1 ГПК України), коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Згідно зі статтею 1 Закону про банкрутство учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство; сторони у справі про банкрутство - кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Крім того, цією ж статтею Закону про банкрутство визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

При цьому, колегія суддів зауважує, що зазначений перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Законом про банкрутство, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Визначені законом органи справляння податків, зборів (обов'язкових платежів) користуються правами кредиторів щодо неплатоспроможних боржників. Ця норма міститься в ст. 210 Господарського кодексу України. Проте, вказана норма не встановлює автоматичного визнання цих органів кредиторами у всіх справах про банкрутство. Статус кредитора щодо неплатоспроможного боржника набувається, у тому числі і цими органами, через певні процедури, які визначені спеціальною нормою законодавства - Законом про банкрутство.

Однак інші випадки участі органу державної податкової служби у справі про банкрутство платника податків Законом про банкрутство не передбачені. Таким чином, орган державної податкової служби не віднесений чинним законодавством до інших, окрім кредиторів, учасників справи про банкрутство.

Необхідно зазначити, що особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме кредитора, лише після заявлення у встановленому порядку грошових вимог до боржника. Тільки після цього така особа має процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство.

Особливості та порядок заявлення кредиторами вимог до боржника, що ліквідується в порядку ст. 95 Закону, визначені положеннями ч.3 ст.95 Закону, які передбачають, що кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

Отже, у справі про банкрутство боржника, що ліквідується власником (в порядку ст. 95 Закону про банкрутство, особа може набути статусу кредитора - сторони у справі про банкрутство, лише після прийняття постанови про визнання банкрутом та у разі звернення із кредиторськими вимогами до боржника.

Натомість, в матеріалах справи відсутні докази звернення скаржника з грошовими вимогами до боржника в порядку, встановленому ч. 3 ст. 95 Закону про банкрутство.

В апеляційній скарзі апелянт жодним чином не посилається на наявність у боржника заборгованості по сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), відповідно, будь-яких майнових (грошових) претензій до боржника, розмір таких претензій (суму вимог), характер вимог (майнові або грошові) з посиланням на відповідні докази, що підтверджують такі вимоги.

Крім того, вимоги ухвал суду від 24.05.2016 року та від 06.06.2016 року щодо надання суду підтверджених відповідними доказами письмових пояснень щодо наявності у ТОВ «АМРБЗ» заборгованості по сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також будь-яких майнових (грошових) претензій у податкового органу до боржника скаржником не виконано та відповідних доказів суду не надано.

Таким чином, Головне управління ДФС у місті Києві не набула статусу учасника справи про банкрутство, оскільки не звернулося з грошовими вимогами до боржника у визначені законодавством порядок і строки.

Колегія суддів також зазначає, що згідно наявної у матеріалах справи довідки ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 19.11.2015 року, ТОВ «АМРБЗ» станом на 19.11.2015 року не має заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів, що контролюються ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Доводи скаржника про порушення його права на проведення перевірки не приймаються колегією суддів з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 20 Податкового кодексу України зазначено, що органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.ст.75, 78 Податкового кодексу України, проведення документальних позапланових перевірок дотримання вимог податкового законодавства знаходиться у виключної компетенції державної податкової служби, остання не позбавлена права здійснювати, в межах повноважень, свої функції та проводити перевірку дотримання вимог податкового законодавства платником податків до моменту затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу у справі про банкрутство такого платника податків.

Згідно Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588, у зв'язку з припиненням платника податків органи державної податкової служби розпочинають та проводять процедури, передбачені цим розділом, у разі одержання хоча б одного з таких документів (відомостей): заяви за ф. N 8-ОПП від платника податків, поданої згідно з пунктом 11.2-11.4 цього розділу; відомостей державного реєстратора про внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи; відомостей з Єдиного державного реєстру чи ЄДРПОУ, повідомлення органу державної реєстрації про закриття відокремленого підрозділу; судових рішень або відомостей з Єдиного державного реєстру, іншої інформації щодо прийняття судом рішень про порушення провадження у справі про банкрутство чи визнання банкрутом платника податків, порушення справи або прийняття рішення судом про припинення юридичної особи, визнання недійсною державної реєстрації чи установчих документів платника податків, зміну мети установи, реорганізацію платника податків (п. 11.5).

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДФС у м. Києві належним чином повідомлялось про порушення провадження у даній справі про банкрутство.

Ухвала господарського суду міста Києва від 11.04.2016 року про порушення провадження у даній справі про банкрутство, як і оскаржувана постанова суду першої інстанції про визнання ТОВ «АМРБЗ» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури надсилались Державній фіскальній службі, про що свідчать відмітки на зворотньому боці останніх аркушів відповідних процесуальних документів.

Крім того, ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві належним чином повідомлялась про ініціювання боржником справи про банкрутство, про що свідчить відмітка про отримання останньою заяви від 05.02.2015 року про ліквідацію боржника за ф. N 8-ОПП.

Також до матеріалів справи було подано копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 28.10.2015 року, з якого вбачається, ТОВ «АМРБЗ» станом на 28.10.2015 року перебуває в стані припинення з 12.01.2015 року за рішенням засновників.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що податковим органом з моменту порушення провадження по справі про банкрутство і до визнання боржника банкрутом вчинялись дії, направлені на проведення перевірки, згідно приписів Податкового кодексу України

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що чинним законодавством не обмежуються повноваження податкових органів на проведення перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) суб'єктів господарювання, які перебувають у процедурах банкрутства, а відтак відкриття ліквідаційної процедури не може бути перешкодою податковому органу у здійсненні ним позапланової перевірки боржника. Орган податкової служби вправі звернутися до ліквідатора боржника та провести позапланову перевірку його господарської діяльності, а у випадку відмови ліквідатора як керівника боржника надати можливість проведення перевірки суб'єкта господарювання, орган податкової служби вправі оскаржити дії ліквідатора до суду у справі про банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 10.04.2013 року у справі № 5011-46/19090-2012, від 10.03.2014 року у справі № 910/313/13, від 18.09.2014 року у справі № 910/9206/14, від 25.09.2014 року у справі № 911/1515/14 та від 08.04.2015 року у справі № 925/2369/14.

Таким чином, скаржником не доведено належними доказами, що оскаржуваною постановою суд вирішив питання щодо прав та обов'язків Головного управління ДФС у м. Києві.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 15 «Про судову практику в справах про банкрутство» юридичні та фізичні особи, акціонери, учасники господарських товариств, що не мають статусу сторони чи учасника у справі про банкрутство, не мають права на оскарження судових рішень у справі про банкрутство, а помилково порушене апеляційне і касаційне провадження підлягають припиненню в порядку, передбаченому статтею 80 ГПК на підставі статей 91 та 107 ГПК як такі, що не підлягають вирішенню в господарських судах.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 року № 7, з метою забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про перегляд судових рішень в апеляційному порядку господарським судам України роз'яснено, що, у разі помилкового порушення апеляційного провадження, зокрема за апеляційною скаргою поданою особою, яка не мала права її подавати, господарський суд апеляційної інстанції припиняє таке провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до абз. 1, 3 п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» перелік підстав припинення провадження у справі (стаття 80 ГПК) та залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до п. 5-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 № 7 у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК України підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що оскільки скаржник не має статусу сторони чи учасника у справі № 910/2542/16 про банкрутство ТОВ «АМРБЗ», права апелянта оскаржуваною постановою не порушені, питання про права і обов'язки скаржника стосовно сторін у справі судом першої інстанції в даному випадку не вирішувались, то відповідно він не наділений процесуальний правом на оскарження постанови господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року, а відтак апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДФС у м. Києві на постанову господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року підлягає припиненню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п.1 ч.1 ст. 80, 86, 91 Господарського процесуального кодексу України, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Припинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві на постанову господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року у справі № 910/2542/16.

2. Матеріали справи № 910/2542/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді М.Л. Доманська

В.В. Шипко