ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року Справа № 905/2507/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полянського А.Г. - головуючого (доповідача), Коробенко Г.П., Мачульського Г.М.,
розглянувши касаційну скаргу державного підприємства "Енергоринок"
на постановувід 04.05.2016
Донецького апеляційного господарського суду
у справі Господарського суду Донецької області № 905/2507/15
за позовомдержавного підприємства "Енергоринок"
до ПАТ "Українська залізниця"
простягнення 136 042,75 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Алмаз В.В. дов. від 18.12.15 р.,

відповідача - Дорош К.А. дов. від 08.07.16 р., Лихота А.В. дов. від 08.07.16 р.,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Донецької області від 15.03.2016 р. (судді - Ніколаєва Л.В., Шилова О.М., Сажнева М.В.) відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 04.05.2016 р. (судді - Ломовцева Н.В., Скакун О.А., Стойка О.В.) рішення Господарського суду Донецької області від 13.03.2016 р. залишено без змін.

Не погоджуючиcь з рішенням місцевого господарського суду та постановою апеляційного господарського суду, ДП "Енергоринок" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, мотивуючи скаргу доводами про порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову апеляційного господарського суду без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.11.2007 р. між держаним підприємством "Енергоринок" (ДПЕ, позивач) та публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" м. Київ (ЕК) був укладений договір № 4300/02, згідно з яким ДПЕ зобов'язується продавати, а ЕК зобов'язується купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 3.2. Договору ДПЕ продає, а ЕК купує електричну енергію в точках поставки на межі балансової належності електричних мереж, що визначені в Акті розмежування балансової належності електричних мереж і експлуатаційної відповідальності, які визначаються згідно з розділом 4 цього Договору.

Згідно з умовами п. 4.1. договору, ЕК надає до ДПЕ повідомлення про замовлене добове (по годинах) та місячне (по годинах) споживання електроенергії, повідомлення на замовлений місячний обсяг купівлі електроенергії з ОРЕ, а також інформацію про замовлений обсяг купівлі електроенергії з ОРЕ, а також інформацію про замовлений обсяг купівлі електроенергії з ОРЕ по всіх постачальниках електроенергії на території ліцензованої діяльності ЕК.

Умовами п.4.1.1. договору передбачено, що повідомлення на замовлений місячний обсяг купівлі електроенергії з ОРЕ надається ЕК до ДПЕ факсимільним зв'язком за підписом керівника та головного бухгалтера ЕК і скріплене печаткою ЕК. Оригінал наданого повідомлення надсилається ЕК рекомендованим листом протягом трьох діб. В повідомленні про місячні обсяги купованої електроенергії обов'язково зазначається замовлений обсяг електроенергії (кВт.год.) на місяць в цілому та вартість замовленого обсягу купівлі електроенергії (грн.), а також розміри оплати по декадах або етапах.

Пунктом 4.7 Договору передбачено, що ДПЕ надає ЕК електронною поштою до 8 числа місяця, наступного за розрахунковим Акт купівлі-продажу електроенергії між ДПЕ та ЕК.

Згідно з умовами п. 4.15. договору, в разі необхідності ЕК може скорегувати замовлений обсяг купівлі електроенергії. Для здійснення корегування замовленого обсягу ЕК до 15 числа розрахункового місяця повторно надає до ДПЕ факсимільним зв'язком скореговане повідомлення про місячні обсяги купованої електроенергії за підписом керівника та головного бухгалтера ЕК і скріплене печаткою ЕК за такою ж формою, як повідомлення, що надається відповідно до п. 4.1.1. цього Договору. Оригінал скорегованого повідомлення надсилається ЕК рекомендованим листом протягом трьох діб.

Відповідно до умов п.п. 4.10., 4.11., 4.13. договору ДПЕ надсилає ЕК поштою до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим акт купівлі - продажу електроенергії, підписаний зі свого боку у двох примірниках; ЕК в триденний термін після отримання актів купівлі-продажу зі свого боку підписує їх у двох примірниках та надсилає до ДПЕ один примірник поштою; документом, який підтверджує факт переходу права власності на електроенергію від ДПЕ до ЕК, є підписаний з боку ДПЕ та ЕК та скріплений печатками акт купівлі-продажу електроенергії.

Згідно з умовами п.п. 7.3, 7.3.3. договору, ЕК несе відповідальність за невідповідність місячного обсягу електричної енергії, що ЕК купила у ДПЕ, обсягу електричної енергії, який ЕК замовила.

Додатковою угодою від 23.01.2009 р. № 3/5290/01 до Договору від 22.11.2007 р. № 4300/02 розділ 4 та 6 доповнено новими підпунктами, внесено зміни до підпунктів 5.10.1, 5.11, 6.3, 6.3.1., 7.3.2., 7.3.2, 7.3.5, 7.3.6, 7.4.4., 7.7., 8.2. викладено в новій редакції п.п. 6.5., доповнено новим реченням п.7.6.1.

Зокрема, Додатковою угодою від 23.01.2009 р. № 3/5290/01 до Договору від 22.11.2007 р. № 4300/02 викладено у новій редакції п. 7.4.4. договору, яким встановлено, що ДПЕ має право в разі відхилення фактичного обсягу купівлі електричної енергії ЕК за розрахунковий місяць від замовленого (відповідно до повідомлення на замовлений місячний обсяг купівлі електроенергії згідно з п. 4.1.1. цього Договору з врахуванням п. 4.15. цього договору) на величину, що перевищує 5,0% нарахувати ЕК штраф у розмірі 1% від вартості різниці між фактичним та замовленим обсягом електричної енергії.

Пунктами 18 та 19 Додаткової угоди від 23.01.2009 р. № 3/5290/01 передбачено, що вона є невід'ємною частиною договору від 22.11.2007 р. № 4300/02 та вступає в силу з 01 лютого 2009 року.

Додатковою угодою від 31.12.2014 р. № 11093/03 до Договору від 22.11.2007 року № 4300/02 сторони статтю 13 Договору доповнили новими реквізитами відповідача.

На виконання умов вказаного договору відповідачем позивачу надані наступні повідомлення на заявлений обсяг купівлі електричної енергії на Оптовому ринку енергії України: № 11 від 31.10.2014р. - 23 119 990 кВт.г.; № 11/А від 14.11.2014р. - 30 000 000 кВт.г.; № 1 від 31.12.2014р. - 53 426 037 кВт.г.; № 1/А від 15.01.2015р. - 57 500 000 кВт.г.; № 3 від 28.02.2015р. - 38 554 632 кВт.г.; № 4 від 31.03.2015р. - 32 481 329 кВт.г.

Сторонами були підписані акти купівлі-продажу електроенергії, якими визначено фактичний обсяг купленої відповідачем електричної енергії: від 30.11.2014р. за листопад 2014р. - 32 853 722 кВт.г., від 31.01.2015р. за січень 2015р. - 54 336 410 кВт.г., від 31.03.2015р. за березень 2015р. - 40 694 403 кВт.г., 30.04.2015р. за квітень 2015р. - 38 044 075 кВт.г.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було допущено відхилення фактичного обсягу купівлі електроенергії від замовленого в сторону збільшення у листопаді 2014 р. на 9,51 %; у січні 2015 р. - на 5,50 %; у березні 2015 р. - на 5,55%; у квітні 2015 р. - на 17,13 %.

Відповідно до п. 7.4.4. Договору від 22.11.2007 р. № 4300/02 (в редакції Додаткової угоди від 23.01.2009 р. № 3/5290/01) ДПЕ має право в разі відхилення фактичного обсягу купівлі електричної енергії ЕК за розрахунковий місяць від замовленого (відповідно до повідомлення на замовлений місячний обсяг купівлі електроенергії згідно з п. 4.1.1. цього Договору з врахуванням п. 4.15. цього договору) на величину, що перевищує 5,0% нарахувати ЕК штраф у розмірі 1% від вартості різниці між фактичним та замовленим обсягом електричної енергії.

Позивачем були направлені відповідні претензії про сплату штрафних санкцій № 440/32 від 19.01.2015р. на суму 23 248,38 грн., № 456/32 від 16.03.2015р. на суму 29 240,54 грн., № 463/32 від 08.05.2015р. на суму 21 105,60 грн., № 471/32 від 12.06.2015р. на суму 62 448,23 грн.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії, а також несе відповідальність за порушення умов договору та правил користування електричною енергією.

Згідно ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок та зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Судами було встановлено, що відповідачем одержано Сертифікат Торгово - промислової палати України від 09.12.2014р. № 2120 (№ 5837/05-4) про форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким засвідчено, що проведення антитерористичної операції у Донецькій області є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), що унеможливлюють виконання зобов'язань за Договором від 22.11.2007р. №4300/02. Сертифікат одержаний позивачем нарочно 17.12.2014р., про що свідчить відповідна відмітка останнього на супровідному листі від 16.12.2014р. № 2006-1/2225.

Відповідно до п. 9.1 Договору від 22.11.2007р. № 4300/02 випадками форс - мажору є обставини непереборної сили (стихія, страйк, локаут, інший промисловий розлад, дія суспільного ворога, оголошена та неоголошена війна, загроза війни, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, громадська демонстрація, саботаж, акт вандалізму, блискавка, пожежа, буря, повінь, землетрус, нагромадження снігу або ожеледь, нестача води через погодні чи довкільні умови, вибух, ситуації, що створюють загрозу сталості ОЕС України та енергетичній безпеці України або її окремих регіонів, що спричиняють неможливість виконання однією із сторін зобов'язань за цим договором, а також прийняття законів або нормативно-правових актів уряду, які забороняють або обмежують виконання зобов'язань за цим договором).

Пунктом 9.2. Договору від 22.11.2007р. №4300/02 передбачено, що при настанні обставин форс-мажору сторони звільняються від виконання зобов'язань на термін дії форс-мажорних обставин і усунення їх наслідків.

Згідно з п. 9.3 Договору від 22.11.2007р. №4300/02 настання обставин форс-мажору підтверджується рішеннями Президента України про запровадження надзвичайної екологічної ситуації в окремих місцевостях України, затвердженими Верховною Радою України або рішеннями Кабінету Міністрів України про визнання окремих місцевостей України потерпілими від повені, посухи, пожежі та інших видів стихійного лиха; Торгово-промисловою палатою України; висновками інших органів, уповноважених згідно із законодавством засвідчувати обставини форс-мажору.

Потерпіла сторона негайно дає повідомлення другій стороні про виникнення такої події, що оголошується форс-мажорною, і якомога швидше подає інформацію про вжиті заходи щодо усунення наслідків цієї події. (п. 9.4. Договору від 22.11.2007р. № 4300/02).

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669-VII належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Згідно з ч. 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 4 ст. 219 Господарського кодексу України передбачено, що сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином повідомив позивача про настання обставин непереборної сили (повідомлення про настання обставин непереборної сили від 19.11.2014 р. № 386/ЕЕ) та про те, що вказані обставини призвели до суттєвих порушень в діяльності підприємства, які ставлять під загрозу виконання відповідачем обов'язків в повному обсязі.

У касаційній скарзі скаржник посилається на відсутність причинно-наслідкового зв"язку між форс - мажорними обставинами та встановленими порушеннями договору.

Однак, попередніми судовими інстанціями правомірно було зазначено, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669-VII період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Таким чином, період проведення антитерористичної операції визначається не суб'єктами господарювання, а в установленому Законом порядку. Крім того, як зазначено в Сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 2120 засвідчені ТПП України події є форс-мажорними обставинами та унеможливлюють виконання обов'язку за договором від 22.11.2007 р. № 4300/02. При цьому, як зазначено, дату закінчення терміну дії обставин форс-мажору встановити неможливо.

Враховуючи, що відповідачем належним чином доведено настання обставин непереборної сили та їх надзвичайний характер, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.

Судами правомірно враховано позицію яка була викладена у постанові Вищого господарського суду України від 07.07.2015 р. у справі № 922/80/15.

Колегія суддів вважає, що апеляційний господарський суд в порядку ст. ст. 43, 47, 43, 99, 101 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним чином проаналізував відносини сторін та дійшов обґрунтованих висновків.

Висновки суду апеляційної інстанції відповідають встановленим обставинам справи, доводи касаційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення у справі не вбачається.

В судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства "Енергоринок" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 15.03.2016 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 04.05.2016 у справі № 905/2507/15 залишити без змін.

Головуючий суддя А.Г. Полянський

Судді Г.П. Коробенко

Г.М. Мачульський