ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.07.16 Справа № 904/4463/16

За позовом публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "БІЛЬШОВИК", м. Київ

до публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Е. Дзержинського", м. Дніпродзержинськ

про стягнення 854 372, 76 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 301-13 від 29.03.2016

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №14 від 29.01.2016

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "БІЛЬШОВИК" (надалі Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМ. Ф.Е.ДЗЕРЖИНСЬКОГО" (надалі Відповідач) про стягнення 854 372,76 грн. за договором №13-1616-02 від 16.08.2013.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2016 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

В судовому засіданні 16.06.2016 оголошувалась перерва до 04.07.2016, відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на невиконання Відповідачем вимог діючого законодавства та умов згаданого договору, а саме порушення строків оплати за поставлений товар. У підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав суду договір №13-1616-02 від 16.08.2013, специфікацію №1 до нього, банківські виписки по особовим рахункам, видаткові накладні №81 від 10.01.2014, №82 від 15.01.2014, №83 від 17.01.2014, №86 від 22.01.2014, №89 від 24.01.2014, №90 від 29.01.2014, №91 від 01.02.2014, №92 від 06.02.2014.

Позивач керуючись п.4.2. ОСОБА_3, умовами ОСОБА_4 №1 до ОСОБА_3, нормами Господарського та Цивільного кодексів України просить стягнути з Відповідача 331 200,00 грн. основного боргу, три відсотки річних у сумі 19 899,25 грн., інфляційні втрати в сумі 262 077,63 грн., пеню в сумі 241 195,88 грн.

Відповідач в судове засідання, призначене на 04.07.2016 з'явився, 16.06.2016 надав відзив вих. №017/592 від 08.06.2016 на позовну заяву, в якому зазначив, що 3% річних та інфляційні втрати нараховані Позивачем у відповідності до діючого законодавства, заперечує проти стягнення пені, оскільки умовами укладеного між Позивачем та Відповідачем договору не передбачена відповідальність за порушення строків оплати поставленого товару у вигляді пені. Крім того, у відзиві на позовну заяву міститься клопотання про надання розстрочки виконання судового рішення строком на шість місяців.

В судовому засіданні 04.07.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

16.08.2013 публічне акціонерне товариство "Науоково-виробниче підприємство "БІЛЬШОВИК" (Позивач, Продавець) та публічне акціонерне товариство "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМ. Ф.Е.ДЗЕРЖИНСЬКОГО" (Відповідач, Покупець) уклали договір №13-1616-02 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Продавець зобов'язався поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію, іменовану надалі ОСОБА_5 для інвестиційного проекту "Реконструкція доменного цеху з будівництвом установки приготування та вдування пиловугільного палива". Кількість, номенклатура, ціна, умови оплати та терміни поставки товару визначені в ОСОБА_4, що додаються до ОСОБА_3 і складають його невід'ємну частину (п.п.1.1., 1.2. ОСОБА_3).

Відповідно до п.4.2. ОСОБА_3, розрахунки за товар по даному ОСОБА_3 здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця в порядку, зазначеному в ОСОБА_4 №1.

Виходячи з наданих Позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 №1 до нього, Сторони домовились про поставку Бункерів інжекційних для подачі пиловугільного палива в домену піч згідного технічного завдання ТЗ 384.470.2013, у кількості 8 шт., загальною вартістю 6 624000,00 грн. з ПДВ, на умовах оплати - 45% - попередня оплата після надання рахунку на попередню оплату, 45% - попередня оплата за повідомленням про готовність товару до відвантаження, після надання рахунку на попередню оплату, 10% - за фактом поставки товару на підставі наданого фактичного рахунку впродовж 5 банківських днів.

В період з 01.08.2013 по 12.02.2014 Відповідач, на виконання умов укладеного ОСОБА_3 та ОСОБА_4 №1 до нього, перерахував грошові кошти (попередню оплати, оплату) в сумі 6 292 800,00 грн., що підтверджується банківськими виписками по особовим рахункам (а.с.20-36).

В свою чергу Позивач свої зобов'язання за ОСОБА_3 виконав в повному обсязі, в період з 10.01.2014 по 06.02.2014 поставив Відповідачу ОСОБА_5 загальною вартістю 6 624 000,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №81 від 10.01.2014, №82 від 15.01.2014, №83 від 17.01.2014, №86 від 22.01.2014, №89 від 24.01.2014, №90 від 29.01.2014, №91 від 01.02.2014, №92 від 06.02.2014 та не заперечується Сторонами.

Отже, за умовами укладеного ОСОБА_3 та ОСОБА_4 №1 до нього, строк оплати поставленого ОСОБА_5 є таким, що настав.

Проте Відповідач не здійснив остаточного розрахунку за поставлений ОСОБА_5. Таким чином сума заборгованості Відповідача перед Позивачем складає 331 200,00 грн. (6 624 000,00 грн. - 6 292 800,00 грн. - 331 200,00 грн.).

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання.

Враховуючи викладене, оскільки Позивачем доведено порушення Відповідачем порядку та строків оплати поставленого ОСОБА_5, позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 331 200,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з Відповідача 3% річних в сумі 19 899,25 грн. за період прострочення з 01.03.2014 по 29.02.2016, та інфляційні втрати в сумі 262 077,63 грн. за період прострочення березень 2014 року - січень 2016 року.

Враховуючи, що Позивачем доведено шляхом надання належних доказів, що Відповідачем допущено порушення порядку та строків оплати за поставлений ОСОБА_5, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Крім того Позивачем в позовній заяві заявлено вимогу щодо стягнення пені в сумі 241 195,88 грн., нараховану за період прострочення з 01.03.2014 по 31 01 2015 у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6 ст.231 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих грошових коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

В пункті 2.1. Постанови пленуму Вищого господарського кодексу України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» зазначено, що якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обовязок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Судом встановлено, що Сторони в ОСОБА_3 не встановлювали відповідальність (розмір, базу нарахування тощо) за порушення Відповідачем строку здійснення оплати за поставлений ОСОБА_5, відтак підстави для стягнення пені в сумі 241 195,88 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені Позивачем судові витрати у справі підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача, пропорційно розміру задоволених вимог.

Що стосується клопотання Відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду строком на шість місяців, проти якого заперечив представник Позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п.6 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

За змістом п.7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-яким конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних осіб та к і юридичних стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" у резолютивній частині рішення має бути остаточна відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду. При цьому господарські суди повинні зазначати у рішеннях, якими надано відстрочку або розстрочку виконання, - конкретні терміни їх виконання.

Враховуючи обґрунтованість обставини, на які посилається Відповідач у відзиві, заявляючи клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду, беручи до уваги, що за підсумками 2015 року сума збитків в результаті господарської діяльності підприємства Відповідача склала 1 356 307,00 тис.грн., за підсумками 1 кварталу 2016 року сума збитків склала 695 877,00 грн., що підтверджується відповідними звітами про фінансові результати, за інформацією Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську сума невідшкодованих сум з податку на додану вартість складає 752 300 877,55 грн., наявність дебіторської заборгованості окремих контрагентів за поставлений Відповідачем металопрокат у сумі 43 510 416,62 долара США, при цьому враховуючи інтереси Позивача, господарський суд вважає за можливе розстрочити виконання судового рішення на 3 місяці шляхом сплати до 31 липня 2016 року 207 458,17 грн., до 31 серпня 2016 року 207 458,17 грн., до 30 вересня 2016 року 207 458,19 грн.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМ. Ф.Е.ДЗЕРЖИНСЬКОГО" (51925, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Кірова, будинок 18Б, ) на користь публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "БІЛЬШОВИК" (03680, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 49/2, ) 331 200,00 грн. - основного боргу, 19 899,25 грн. - 3% річних, 262 077,63 грн. - інфляційних втрат, 9 197,65 грн. - судового збору.

Розстрочити виконання судового рішення на 6 місяців шляхом сплати:

- до 31 липня 2016 року 207 458,17 грн.,

- до 31 серпня 2016 року 207 458,17 грн.,

- до 30 вересня 2016 року 207 458,19 грн.

Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 08.07.2016.

Суддя ОСОБА_6