РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2016Справа №910/5297/16

За позовом Командитного товариства Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія

до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгсервіс Люкс

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю.

В судовому засіданні 18 квітня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2016 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Командитного товариства Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгсервіс Люкс про повернення 100 000,00 грн. виконаного у зобовязанні.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобовязань за Договором поставки № 18/1 від 14.05.2015 року.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав проти позову заперечував.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2016 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/5297/16. Розгляд справи призначено на 18.04.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2015 року між Командитним товариством «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов» і компанія» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгсервіс люкс» (постачальник) укладено Договір поставки № 18/1 (надалі Договір або Договір поставки), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобовязується поставити. а покупець прийняти і оплатити продукцію (товар), на умовах передбачених договором.

Згідно з п. 3.3. Договору строк поставки товару складає 15 календарних днів з дня здійснення покупцем попередньої оплати товару в розмірі 100% від вартості поставленої партії товару.

Оплата за товар здійснюється покупцем на поточний рахунок постачальника шляхом: попередньої оплати товару в розмірі 100% від вартості поставленої партії товару на підставі наданого постачальником покупцю рахунку-фактури (п. 5.2. Договору поставки).

Специфікацією № 1 до Договору поставки № 18/1 від 14.05.2015 року (надалі специфікація) погоджено загальну вартість товару за Договором 754 440,00 грн. Крім того, специфікацією сторони дійшли згоди, що строк поставки складає 15 днів, а датою поставки вважається дата накладної.

Договір вступає в силу з 14.05.2015 року і діє до 31.12.2015 року з урахуванням виконання всіх зобовязань за договором (п. 10.1. Договору).

Відповідачем було виставлено позивачу рахунок-фактуру № СФ-00014005 від 14.05.2015 року на суму 754 440,00 грн.

Додатковою угодою № 1 до Договору поставки № 18/1 від 14.05.2015 року внесено зміни до Договору та специфікації, відповідно до яких строк поставки складає 15 календарних днів від дня надходження усної або письмової заявки покупця; оплата товару здійснюється в розмірі 10% від суми відвантаженої партії товару протягом 50 днів від дня поставки; кінцевий розрахунок здійснюється до 31.12.2015 року.

29.05.2015 року сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до Договору поставки № 18/1 від 14.05.2015 року, яким погоджено що Договір поставки вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, а саме 14.05.2015 року і діє до 31.12.2015 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного виконання.

29.05.2015 року відповідачем на виконання умов Договору здійснено поставку товару позивачу на загальну суму 754 440,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № ТЛ-0000001.

Позивачем було здійснено часткову оплату поставленого товару в розмірі 100 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 4231 від 10.07.2015 року та № 4566 від 14.07.2015 року (обидва на суму 50 000,00 грн.).

Позивач стверджує, що через неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № 18/1 від 14.05.2015 року щодо здійснення поставки товару, у останнього виникло зобовязання повернути 100 000,00 грн. попередньої оплати на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідач у відзиві зазначив, що твердження позивача спростовуються матеріалами справи, а саме видатковою накладною № ТЛ-0000001 від 29.05.2015 року.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Статтею 174 Господарського кодексу передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі статтею 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом. Якщо майново-господарське зобов'язання виникає між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами, зобов'язаною та управненою сторонами зобов'язання є відповідно боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, 29.05.2015 року відповідачем здійснено поставку товару позивачу на загальну суму 754 440,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № ТЛ-0000001, а останнім здійснено часткову оплачено такого товару в розмірі 100 000,00 грн.

При цьому, суд відмічає, що позивач в судовому засіданні позов підтримав та вказав, що товар по Договору відповідачем було поставлено в повному обсязі та належним чином, про що складено відповідні документи, проте позов подано з урахуванням акту перевірки № 1016/08-28-22-02/5755559 від 29.09.2015 року Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що твердження позивача про порушення умов Договору поставки № 18/1 від 14.05.2015 року щодо здійснення поставки товару спростовуються самим позивачем, а також матеріалами справи (видаткова накладна № ТЛ-0000001 від 29.05.2015 року).

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України).

Таким чином, судом надається критичної оцінки правовій позиції позивача щодо відсутності підстав набуття 100 000,00 грн. відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, оскільки судом встановлено, що відповідачем набуто таке майно за Договором поставки № 18/1 від 14.05.2015 року.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та підлягають залишенню без задоволення.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Командитного товариства Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгсервіс Люкс про повернення 100 000,00 грн. виконаного у зобовязанні відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 25.04.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало