РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2016Справа №910/8158/16

За позовомПублічного акціонерного товариства «Київенерго»
доДержавного підприємства «Київський державний завод «Буревісник»
простягнення 271 512,44 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Левченко В.І.
від відповідача:не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (надалі - ПАТ «Київенерго») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник» (надалі - «Підприємство») про стягнення 271 512,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору про постачання електричної енергії №130 від 26.11.1990 р. позивач поставив теплову енергію, а відповідач грошові зобов'язання по оплаті поставленої енергії належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 258 476,26 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 4 495,37 грн. та інфляційних у розмірі 8 540,80 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.05.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 01.06.2016 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.06.2015 р. розгляд справи відкладено на 04.07.2016 р. у зв'язку із неявкою представників сторін та неподанням витребуваних доказів.

Представник позивача в судове засідання з'явилася, надала пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №001.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.1990 р. між Виробничим енергетичним об'єднанням «Київенерго», правонаступником якого є ПАТ «Київенерго», та Підприємством був укладений договір про постачання електричної енергії №130, який був викладений додатковою угодою від 10.03.2010 р. в новій редакції (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1 Договору постачальник (ПАТ «Київенерго») продає електричну енергію споживачу (Підприємству) для забезпечення потреб електроустановок споживача за об'єктами споживача згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід'ємною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід'ємною частиною.

Пунктом 2.2.2 Договору визначено, що постачальник зобов'язується постачати споживачу електроенергію як різновид товару, а згідно п. 2.3.3 такого договору споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Додатком №2 до Договору сторони погодили, що оплата рахунків за активну електроенергію та інших платежів згідно з умовами цього договору здійснюється на підставі отриманих у постачальника рахунків протягом 5 операційних днів з дня їх отримання (п. 2.2 додатку).

Договір є договором енергопостачання, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями параграфу 3 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Позивач вказує, що за період з червня 2015 року по березень 2016 року позивачем було використано електроенергії на загальну суму 301 689,96 грн., що підтверджується актами про використану реактивну електроенергію, а також актами прийняття-передавання товарної продукції у спірний період.

При цьому, станом на момент розгляду справи по суті відповідачем частково сплачено вартість спожитої електроенергії на суму 43 213,70 грн., і заборгованість відповідача перед позивачем становить 258 476,26 грн.

Спір виник у справі у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконання відповідачем грошового зобов'язання за Договором по сплаті спожитої теплової енергії.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Додатком №2 до Договору сторони погодили, що оплата рахунків за активну електроенергію та інших платежів згідно з умовами цього договору здійснюється на підставі отриманих у постачальника рахунків протягом 5 операційних днів з дня їх отримання (п. 2.2 додатку).

Однак в порушення умов договору відповідач не виконав свої зобов'язання щодо сплати заборгованості за використану теплову енергію, внаслідок чого за період з червня 2015 року по березень 2016 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 258 476,26 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем вірно та правомірно здійснено нарахування суми грошових коштів за спожиту теплову енергію, а заборгованість Підприємства перед позивачем становить 258 476,26 грн. Доказів погашення заборгованості відповідачем не подано.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 258 476,26 грн. правомірними та обґрунтованими.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 4 495,37 грн. та інфляційних у розмірі 8 540,80 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з липня 2015 року по березень 2015 року.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 4 495,37 грн. та інфляційних у розмірі 8 540,80 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 258 476,26 грн., 3% річних у розмірі 4 495,37 грн. та інфляційних у розмірі 8 540,80 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Київенерго» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 2; ідентифікаційний код 14312358) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5; ідентифікаційний код 00131305) заборгованість у розмірі 258 476 (двісті п'ятдесят вісім тисяч чотириста сімдесят шість) грн. 26 коп., 3% річних у розмірі 4 495 (чотири тисячі чотириста дев'яносто п'ять) грн. 37 коп., інфляційні у розмірі 8 540 (вісім тисяч п'ятсот сорок) грн. 80 коп. та судовий збір у розмірі 4 072 (чотири тисячі сімдесят дві) грн. 70 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.07.2016 р.

Суддя В.П. Босий