донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.07.2016 справа № 905/1695/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю № 3 від 03.02.2015,
від відповідача:не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Елінар", м. Запоріжжя,

на ухвалу господарського суду Донецької області
від25.05.2016 року

по справі№ 905/1695/16

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Елінар", м. Запоріжжя,
доПриватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь Донецької області,
простягнення 65 326, 70 грн.

В С Т А Н О В И В:

Господарський суд Донецької області (суддя Бойко І. А.) ухвалою від 25.05.2016 припинив провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Елінар», м. Запоріжжя (далі ТОВ «ТД «Елінар»), до Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м. Маріуполь Донецької області про стягнення заборгованості в розмірі 65 326, 70 грн. на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу суду обґрунтовано посиланням на наявну в Договорі № 089лм/295 від 02.01.2015, на підставі якого заявлено позов, третейську угоду про вирішення спорів у Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації «Регіональна правова група».

Не погоджуючись з таким рішенням суду ТОВ «ТД «Елінар» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій ухвалу господарського суду Донецької області від 25.05.2016 у справі № 905/1695/16 просить скасувати, справу передати на розгляд до господарського суду Донецької області.

В обґрунтування своїх вимог заявник апеляційної скарги посилається на наступне:

- третейська угода припинила дію, оскільки Договір № 089лм/295 від 02.01.2015 укладений сторонами на 1 рік, тому на момент звернення з позовом припинив свою дію;

- третейська угода (п. 9.1 Договору) не відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди», оскільки не містить адреси розташування третейського суду, Регламент суду не доданий до Договору;

- право на звернення до господарського суду ґрунтується на ст. 55, ч. 2 ст. 124 Конституції України, нормах Господарського процесуального кодексу України та п. 1 ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу ухвалу господарського суду Донецької області від 25.05.2016 просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки її доводи не ґрунтуються на умовах договору, чинному законодавстві.

Крім того, відповідач повідомив про зміну типу акціонерного товариства з Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» на Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» (далі ПрАТ «МК «Азовсталь» та надав докази внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

В судове засідання 15.07.2016 зявився представник позивача, підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як свідчать матеріали справи, позовні вимоги ТОВ «ТД «Елінар» обґрунтовані невиконанням відповідачем умов Договору № 089лм/295 від 02.01.2015 (далі Договір) щодо оплати поставленого товару.

Пунктом 9.2 Договору передбачено, що якщо спори і розбіжності, які виникли у звязку з даним Договором або стосуються його укладення, зміни, порушення, розірвання, недійсності не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх вирішення здійснюється у відповідності з матеріальним правом України таким чином:

- спори, майнові вимоги за якими перевищують еквівалент 10 000 доларів США (з урахуванням обмінного курсу НБУ на дату виникнення вимог) за основною сумою зобовязань, вирішуються в господарських судах України (згідно з чинним законодавством України);

- спори, майнові вимоги за якими не перевищують еквівалент 10 000 доларів США (з урахуванням обмінного курсу НБУ на дату виникнення вимог) за основною сумою зобовязань, вирішуються в Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації Регіональна правова група (відповідно до регламенту зазначеного суду), рішення якого є остаточним і обовязковим для Сторін і підлягає виконанню Сторонами в строки, зазначені в рішенні суду. Сплив строку дії цього договору не призводить до призупинення вказаної в ньому угоди Сторін щодо порядку вирішення спорів.

Відповідач звернувся до суду із заявою про припинення провадження у справі, оскільки вимога про стягнення боргу в сумі 63 326, 70 грн. не перевищує 10 000 доларів США, спір підлягає розгляду в третейському суді.

Господарський суд Донецької області дійшов висновку, що така вимога відповідача ґрунтується на умовах договору та чинному законодавстві. При цьому суд послався на наявність в Договорі № 089 лм/295 від 02.01.2015 третейської угоди, норми Закону України «Про третейські суди», ст. 12 Господарського процесуального кодексу України та приписи Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

Заявник апеляційної скарги посилається на те, що господарський суд, припиняючи провадження у справі на цій підставі, позбавив його права на розгляд справи судом, чим порушив норми Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним доводом апеляційної скарги з огляду на таке.

Наявність у сторони спору обовязку звертатись до конкретного третейського суду, якщо між сторонами була попередньо укладена угода про передання спору на розгляд третейського суду і інша сторона не наполягає на вирішенні спору в цьому суді, не свідчить про порушення права заявника на доступ до суду. Третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із засобів реалізації права на захист своїх прав, тому у випадку якщо відповідач з посиланням на угоду про передачу спору на вирішення третейського суду, яка є чинною, не визнавалася недійсною і може бути виконана, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, господарський суд зобовязаний припинити провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (пп. 4.2.3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Стосовно посилань апелянта на припинення дії Договору у звязку із закінченням строку, на який він був укладений, колегія суддів зазначає, що в останньому абзаці п. 9.2 Договору чітко визначено, що сплив строку дії Договору не призводить до призупинення вказаної в даному Договорі згоди Сторін відносно порядку вирішення спорів.

Також безпідставними є доводи апелянта щодо недійсності третейської угоди, оскільки ст. 12 Закону України «Про третейські суди», яка регулює види і форми третейської угоди, визначає, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Таким чином, законом не передбачено додання до договору, що містить третейську угоду, Регламенту третейського суду.

Посилання апелянта, що він позбавлений права звернення до визначеного в п. 9.2 Договору третейського суду через не визначення його адреси колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про третейські суди» в редакції, що діяла на момент укладення угоди і на момент звернення до суду, постійно діючий третейський суд підлягає державній реєстрації.

Постійно діючий Регіональний Третейський суд України при Асоціації «Регіональна правова група» зареєстрований в установленому порядку, розглядає справи, та на сайті Асоціації «Регіональна правова група» розміщена вся необхідна інформація для звернення до нього, про що свідчить скріншот із зазначеного сайту.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, а тому ухвала господарського суду Донецької області від 25.05.2016 по справі № 905/1695/16 підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Елінар», м. Запоріжжя, на ухвалу господарського суду Донецької області від 25.05.2016 по справі № 905/1695/16 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 25.05.2016 по справі № 905/1695/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: О.В. Стойка

ОСОБА_3