РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2016Справа №910/9940/16

За позовомКомунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району"
До Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
Простягнення 56 311,32 грн.
Суддя Усатенко І.В.

Представники:

Від позивачаБриль П.О.- представник за довіреністю від 04.01.2016 № 02-Д
Від відповідача не з'явився

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 07.07.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" звернулося до суду з позовом про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 48 442,28 грн. заборгованості з оплати комунальних послуг, 3 344,95 грн. інфляційних втрат та 4 524,26 грн. 3 % річних.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/9940/16 від 03.06.2016, яку призначено до розгляду на 22.06.2016.

У судовому засіданні, що відбулося 22.06.2016, під час розгляду спору по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Згідно з ухвалою від 22.06.2016 розгляд справи було відкладено на 07.07.2016 у зв'язку з неявкою відповідача та невиконанням ним вимог ухвали від 03.06.2016.

У судове засідання, призначене на 07.07.2016 відповідач уповноваженого представника не направив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи (повідомлення про вручення копії ухвал в матеріалах справи), вимоги ухвал суду у справі № 910/9940/16 не виконав, відзиву на позовну заяву не надав, заявлені вимоги не оспорив. Враховуючи вищенаведене та відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін.

Представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Як слідує з позовної заяви та пояснень представника позивача, позовні вимоги заявлено про стягнення боргу за спожиті відповідачем комунальні послуги за договором від 01.04.2007 № 299 за період з 17.09.2010 по 30.11.2012 в сумі 34 210,75 (29 696,33 грн. основний борг, 596,44 грн. втрати від інфляції, 3 918,14 грн. 3 % річних) та 22 100,57 грн. за договором від 01.12.2012 № ЯР-239 за період з 16.01.2013 по 30.04.2014 (18 745,95 грн. основний борг, 2 748,51 грн. втрати від інфляції, 606,12 грн. 3 % річних).

На підтвердження заявлених вимог позивачем подано суду договори від 01.04.2007 № 299, від 01.12.2012 № ЯР-239, договір і заяву про реструктуризацію заборгованості, двосторонній акт звірки взаєморозрахунків, претензію про сплату боргу і докази її надсилання, розрахунок заборгованості, рахунки на оплату, розрахункові відомості, облікові картки (табуляграми) споживання теплової енергії.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі рішення Київської міської ради № 24/6240 від 22.09.2011 Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у місті Києві ради, що було зареєстроване Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією 31.10.2001, перейменовано в Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району".

Відповідно до п. 2.1 статуту позивача, підприємство створено з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконавця цих послуг.

Основними напрямками діяльності позивача, згідно з п. 2.2 його статуту є: забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених Підприємством з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених Підприємством безпосередньо зі споживачами послуг; здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень; забезпечення збору платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг; здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни населення; здійснення комплексного обслуговування споживачів, в тому числі проведення прийому споживачів, нарахування споживачам та збір платежів за спожиті житлово-комунальні послуги на підставі відповідних договорів (доручення, про надання послуг тощо) з виробниками житлово-комунальних послуг (ПАТ "Київенерго", ПАТ "АК "Київводоканал", ПАТ "Київгаз" тощо).

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення загальною площею 131,9 м.кв., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 що вбачається з договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 01.12.2003.

Відповідно позивач, на підставі договорів укладених з Публічним акціонерним товариством "Київенерго" та Відкритим акціонерним товариством "АК "Київводоканал", відповідачу надавав комунальні послуги у вказаному приміщенні.

01.04.2007 між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради (на даний час - позивач) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 договір про нарахування та збір платежів з власників (орендарів) за спожиті комунальні послуги на користь їх виробників № 299, згідно з яким позивач здійснював нарахування та збір платежів на користь виробників послуг за спожиті відповідачем комунальні послуги (теплова енергія, холодне і гаряче водопостачання, водовідведення).

Строк дії договору № 299 було встановлено до 31.12.2012.

Зі змістом договору № 299 позивач зобов'язався на підставі рахунків виробників послуг за першою вимогою відповідача інформувати його про кількість та вартість спожитих ним комунальних послуг (п.п 2.1.1); в 3-х денний термін з моменту одержання від виробників послуг розрахунків, надати власнику або орендарю платіжне доручення (квитанцію) про суму сплати спожитих ним комунальних послуг (п.п. 2.1.2); у випадку несплати коштів за спожиті комунальні послуги позивач справі стягнути з відповідача на користь виробників комунальних послуг прострочену заборгованість відповідно до чинного законодавства (п. 2.1.3).

У свою чергу, відповідач зобов'язався в 3-х денний термін після надходження платіжного доручення платіжного доручення (квитанції), але не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, сплатити вартість спожитих комунальних послуг (п. 3.1.1); у разі відмови повністю або частково сплатити кошти за спожиті комунальні послуги - повідомити про це позивача, додавши документальне обґрунтування відмови на протязі 3-х днів (п. 3.1.2).

Додатком №1 до договору №299 про транзитний збір платежів з власників за спожиті комунальні послуги на користь постачальників визначені розмір місячних платежів за послуги з холодного водпостачання за договором з ВАТ АК «Київводоканал», гаряче водопостачання згідно табуляграм АК «Київенерго», центральне опалення згідно табуляграм АК «Київенерго».

01.12.2012 Комунальним підприємством "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" в якості виконавця та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 в якості споживача було укладено договір № ЯР-239 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, за яким виконавець зобов'язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Згідно з п. 2.1 договору № ЯР-239 плата за надані послуги за наявності засобів обліку справляється за їх показаннями згідно з п. 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а у разі його відсутності або несправності за нормативами (нормами) споживання.

Розділом 3 договору № ЯР-239 визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 25 числа місяця, що настає за розрахунковим.

У період з 16.01.2013 по 30.04.2014 позивачем надавалися, а відповідачем приймалися та частково оплачувались комунальні послуги, що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками на оплату, розрахунковими відомостями, обліковими картками (табуляграмами) споживання теплової енергії, поясненнями представника позивача та актом звірки взаєморозрахунків.

13.11.2012 відповідач звернувся до позивача з заявою про реструктуризацію заборгованості за комунальні за період з 17.09.2010 по 30.11.2012 на суму 62380,81 грн. та її розстрочення на 36 місяців платежем 1732,80 грн. в місяць.

13.12.2012 сторони уклали договір про реструктуризацію заборгованості № РСТ-86, за змістом п. 1.1 якого боржник (фізична особа - підприємець ОСОБА_1) визнає свої зобов'язання перед кредитором (Комунальним підприємством "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району"), що виникли у зв'язку з несвоєчасним розрахунком за спожиті комунальні послуги за період з 01.09.2010 по 13.12.2012 відповідно до підписаного сторонами акту звірки взаємних розрахунків, а також відповідно до умов договору № 299 та договору № ЯР-239, які станом на 13.12.2012 становлять суму у розмірі 62 380,91 грн. Останній платіж підлягає сплаті у жовтні 2015 року.

Розділом 3 договору про реструктуризацію заборгованості визначено, що сторони розподіляють суму заборгованості в узгодженому ними розмірі, який відповідно до п. 1.1 даного договору становить 62 380,81 грн. на частки з розподілом за місяцями згідно погодженим графіком. Зазначені суми, починаючи з січня 2013 року беззаперечно кожні 3 місяці до 25 числа відповідного місяця перераховуються боржником кредитору на розрахунковий рахунок кредитора.

29.04.2016 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості в розмірі 48 442,28 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті наданих послуг, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 29 696,33 грн. за період з 17.09.2010 по 30.11.2012 та в розмірі 18 745,95 грн. за період з 16.01.2013 по 30.04.2014.

Вказані договори є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 № 1875-IV (зі змінами та доповненнями) споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно вказаного закону відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

У відповідності до норм статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" серед іншого споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Нормами частини 1-3 статті 32 "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача за надані комунальні послуги за період з 19.07.2010 по 31.11.2012 (29 696,33 грн.) та за період з 16.01.2013 по 30.04.2014 (18 745,95 грн.)

Відповідач, який своєчасно і належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, не подав суду фактичних даних, якими підтверджується відсутність заявленої до стягнення заборгованості, належне виконання грошових зобов'язань за договором або ж будь-яких інших доказів на спростування обставин, покладених позивачем в основу позову, а тому, враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги про стягнення 29 696,33 грн. заборгованості за договором № 299 за період 17.09.2010 по 30.11.2012 та про стягнення 18 745,95 грн. заборгованості за договором № ЯР-239 з період з 16.01.2013 по 30.04.2014 визнаються судом обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач також просить стягнути з відповідача 596,44 грн. витрат від інфляції та 3 918,14 грн. 3 % річних, розрахованих за порушення грошового зобов'язання за договором № 299 за період з 17.09.2010 по 01.03.2014; за прострочення за договором № ЯР-239 відповідачу нараховано 2 748,51 грн. втрат від інфляції та 606,12 грн. 3 % річних за період з 16.02.2013 по 01.07.2014.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Відповідач не повідомив суд про наявність обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, умови договору про реструктуризацію також порушив, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), що свідчить про правомірність притягнення його до встановленої законом відповідальності у вигляді стягнення нарахувань за ст. 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши проведений позивачем розрахунок позовних вимог у цій частині, суд вважає за належне задовольнити позов частково, стягнувши з відповідача 2 748,51 грн. інфляційних втрат та 606,12 грн. 3 % річних, нарахованих за порушення грошового зобов'язання за договором № ЯР-239, оскільки підстави для стягнення 596,44 грн. інфляційних втрат та 3 918,14 грн. 3 % річних за договором № 239 суд вважає відсутніми.

Договором про реструктуризацію не було передбачено, що у разі невиконання графіку сплати, зобов'язання за ним припиняються.

За умовами договору про реструктуризацію заборгованості позивач вправі ініціювати розірвання договору у разі невиконання графіку погашення, а саме: при несплаті трьох і більше платежів підряд (п.п. 2.2.4, п. 7.3). Доказів такого розірвання суду подано не було.

Так, нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення грошових зобов'язань за договором № 239 не відповідає умовам договору про реструктуризацію, уклавши який, сторони змінили порядок розрахунків за спожиті відповідачем послуги за період з 01.09.2010 по 31.12.2012.

Зважаючи на укладення договору про реструктуризацію з відповідним графіком та строками внесення основного боргу, нарахування 3 % річних та інфляційних втрат мало бути проведене позивачем на суми, погоджені у графіку та строки, обумовлені ним (п. 3.1 договору про реструктуризацію). Проте, позивач провів розрахунок нарахувань за ст. 625 Цивільного кодексу України без урахування зміненого за договором про реструктуризацію порядку розрахунків між сторонами, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, позов Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" задовольняється частково, а судові витрати покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32-38 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (01030, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, реєстраційний номер фізичної особи-підприємця в ЄДР НОМЕР_2) на користь Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" (03190, м. Київ, вул. Кирпоноса, 10/8, ідентифікаційний код 31731838) 48 442 (сорок вісім тисяч чотириста сорок дві) грн. 28 коп. боргу, 606 (шістсот шість) грн. 12 коп. 3 % річних, 2 748 (дві тисячі сімсот сорок вісім) грн. 51 коп. інфляційної складової боргу та 1 267 (одну тисячу двісті шістдесят сім) грн. 52 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.07.2016

Суддя І.В. Усатенко