КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2016 р. Справа№ 910/5108/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Зубець Л.П.

Дикунської С.Я.

за участю представників:

від позивача: представник не з'явився;

від відповідача: Волобоєва Т.В. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна"

на рішення Господарського суду м. Києва від 18.05.2016 року

у справі № 910/5108/16 (суддя: Босий В.П.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа

Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова

компанія "Інго Україна"

про стягнення 10 599,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" про стягнення 10 599,74 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Альфа Страхування" на підставі договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспорту № 046.0630529.365 від 30.01.2015 року внаслідок настання страхового випадку -дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Альфа Страхування" відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність водія автомобіля Toyota Highlander, реєстраційний номер НОМЕР_2, якого визнано винним у скоєнні ДТП, застрахована Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" (страховий поліс № АІ/3774767), а тому обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна".

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.05.2016 року у справі № 910/5108/16 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт не погоджується з розміром страхової виплати та вважає, що необхідно встановити вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на підставі звіту експертної установи.

Позивачем не використано наданого йому законом права на участь його представника у судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Причин неявки суду не повідомлено. Матеріали справи містять докази належного його повідомлення про час та місце судового засідання, а саме поштове повідомлення № 14806370.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача, за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представника відповідача, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.09.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "Омега" та ОСОБА_3 був укладений договір страхування наземного транспорту № 021-07-3206-10, за умовами якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству, пов'язані із володінням, користуванням, розпорядженням автомобіля НОМЕР_3.

За приписами ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Як встановлено ч. 1 ст. 8 Закону України "Про страхування", страховим ризиком визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Встановлено, що 13.07.2015 року на автодорозі Н-10 Стрий-Чернівці км 100+950 сталася ДТП за участю застрахованого Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля Toyota Highlander, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, що підтверджується Довідкою ДАІ про дорожньо-транспортну пригоду №68200805.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.08.2015 року у справі №344/10658/15-п, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у розмірі 340,00 грн.

В силу ст. 988 ЦК України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Дана норма кореспондується з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування".

Встановлено, що на підставі заяви Страхувальника про виплату страхового відшкодування та страхових актів №1362.206.15.01.01 від 13.08.2015 року та №1362.206.15.01.02 від 03.09.2015 року, позивач перерахував на рахунок СТО суму страхового відшкодування у розмірі 46 079,67 грн., відповідно до рахунку №КС000000360 від 16.07.2015 року та наряду-замовлення №НЗ КН000000365 від 28.08.2015 року, що підтверджується платіжними дорученнями №15963 від 28.08.2015 року та №16873 від 11.09.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4, який є винним у ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" (страховий поліс № АІ/3774767).

Вказаним договором (поліс № АІ/3774767) передбачено, що франшиза становить 0,00 грн.

Відповідно до п. 38.1.3. ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до особи, яка заподіяла шкоду навмисно.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, судова колегія прийшла до висновку про те, що після виплати страхового відшкодування за фактичні витрати страхувальнику до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" перейшло право вимоги до відповідальної особи.

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, який є винним у спричиненні нанесення шкоди автомобілю " Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна", судова колегія дійшла висновку про те, що відповідальною особою перед Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Альфа Страхування" за відшкодування страхової виплати є Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна".

Судова колегія не приймає до уваги посилання апелянта на те, що необхідно встановити вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на підставі звіту експертної установи, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.

В силу п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції від 18.09.2011 р.) виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до п.2 ст.12 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як передбачено ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Аналогічні висновки містяться в постановах Вищого господарського суду України від 14.05.2013 р. у справі № 5011-50/17049-2012, від 30.07.2013 р. у справі № 910/3655/13 та від 27.01.2014 р. у справі № 910/3023/13.

Згідно з правовою позицією Судової палати у господарських справах Верховного Суду України, викладеною у постанові від 15.04.2015 р. у справі №3-50гс15, Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Враховуючи встановлені вище обставини, а також часткове відшкодування відповідачем вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 10 599,74 грн. (48 254,67 грн. розмір збитку - 2 175,00 грн. франшизи = 46 079,67 грн. - 35 479,93 грн. сплаченого відповідачем відшкодування), отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст.34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи встановлені вище обставини, судова колегія дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку, рішення місцевого господарського суду, яким позов задоволено повністю, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судом першої інстанції вірно покладено судовий збір за подання позовної заяви в порядку ст. 49 ГПК України на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" на рішення Господарського суду м. Києва від 18.05.2016 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 18.05.2016 року у справі № 910/5108/16 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/5108/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді Л.П. Зубець

С.Я. Дикунська