ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року Справа № 9/057-09/6/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. - головуючого,
Ємельянова А.С.,
Корнілової Ж.О.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргиМакарівського районного споживчого товариства
напостанову Київського апеляційного господарського суду від 14.03.16 та рішення господарського суду Київської області від 21.09.15
у справігосподарського суду Київської області №9/057-09/6/13
за позовомМакарівського районного споживчого товариства
доНаливайківської сільської ради Макарівського району Київської області, Макарівського сільського споживчого товариства
провизнання права власності
за участі представників сторін:

від позивача - Тишкун С.П., Мальчик Т.Ю.,

від відповідача-2 - Проніна Г.Т.,

У С Т А Н О В И В:

21.01.2009 року Макарівське районне споживче товариство звернулись до Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області із заявою №10-юр про реєстрацію права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на продовольчий магазин, який розташований за адресою: вул. Леніна, с. Наливайківка, Макарівського району Київської області, на підставі Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно.

13.02.2009 Наливайківська сільська рада Макарівського району Київської області листом №40 відмовила Макарівському РайСТ у задоволенні зазначеної заяви, оскільки на підставі рішення виконкому сільської ради від 29.08.2001 №22 право власності на цей об'єкт зареєстроване за Макарівським ССТ (свідоцтво про право власності від 06.04.2002).

31.03.2009 Макарівське РайСТ звернулись до господарського суду Київської області з позовом до Наливайківської селищної ради Макарівського району Київської області та Макарівського ССТ про визнання права власності на продовольчий магазин, який розташований за адресою: вул. Леніна, с. Наливайківка, Макарівського району Київської області. В обгрунтування позовних вимог зазначали, що у 1986 році за рахунок власних коштів здійснювали будівництво продовольчого магазину за свої кошти, про що свідчить договір на будівництво магазину від 18.06.1986, акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту від 22.12.1986, затверджений рішенням Макарівської районної ради народних депутатів №265 від 22.12.1986, акт передачі будівництва указаного магазину, акт звірки фактичних затрат по будівництву продмагу, кошторис затрат по будівництву. Виходячи з чого, вважали, спірний об'єкт належить їм.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Макарівське ССТ стверджували, що постановою зборів уповноважених Макарівського РайСТ від 10.12.1988 було вирішено доцільним провести розподіл районного споживчого товариства на сільські споживчі товариства та створено районну спілку споживчих товариств. Вважали, що у зв'язку з проведеною з 01.01.1990 реорганізацією Макарівського РайСТ у райспоживспілку та створення 5-ти споживчих товариств, у тому числі й Макарівського ССТ, Макарівське РайСТ здійснювало свою діяльність до 01.01.1989, тобто до моменту його розформування на Спілку та сільські споживчі товариства. Таким чином, робили висновок про те, що Макарівське РайСТ не є тією особою, яка здійснювала будівництво спірного об'єкту, та не є його правонатупником.

21.09.2015 рішенням господарського суду Київської області (суддя Наріжний С.Ю.), залишеним без змін 14.03.2016 постановою Київського апеляційного господарського суду (судді Пономаренко Є.Ю., Дідиченко М.А., Руденко М.А.) припинено провадження у справі щодо позовних вимог до Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області, у задоволенні позовних вимог до Макарівського сільського споживчого товариства про визнання права власності - відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що наявні у матеріалах справи докази не свідчать про набуття позивачем у 1986 році, та існування у нього на час розгляду спору права власності на магазин продтоварів, позивачем не доведено тих обставин, що він є правонаступником Макарівської районної спілки споживчих товариств, на замовлення якої у 1986 році було збудовано спірний об'єкт нерухомості, чим спростовуються доводи про наявність у позивача прав на зазначене приміщення, тому підстави для застосування ст.392 ЦК України відсутні.

У касаційній скарзі Макарівське районне споживче товариство посилалися на неповне з'ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до порушення попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права, тому просили скасувати ухвалені у справі постанову та рішення, а справу скерувати для нового розгляду до суду першої інстанції.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія судів приходить до висновку про задоволення вимог скарги та скасування постанови і рішення з направленням справи для нового розгляду, виходячи з наступного.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, Макарівське районне споживче товариство, із посиланням на ст.ст.328, 392 ЦК України зазначали, що надали вичерпний перелік правовстановлюючих документів, який як вони вважали, відповідав вимогам Тимчасового положення про порядок оформлення права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій ухилились від перевірки достатності наданих позивачем доказів, які підтверджують заявлені останнім підстави позову на предмет їх достатності для застосування положень статті 392 ЦК України.

При цьому, суди обох інстанцій зосередили увагу лише на перевірці обставин правонаступництва у процесі реорганізації у 2001 році Макарівської районної спілки споживчих товариств у Макарівське районне споживче товариство, та відсутності у новому статуті запису щодо правонаступництва останніх.

Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, матеріали справи та зміст ухвалених рішень, колегія суддів звертає увагу на таке.

05.12.2001 постановою позачергової конференції Макарівської райспоживспілки вирішено реорганізувати районну спілку споживчих товариств у районне споживче товариство, на підставі чого 30.12.2001 Макарівська райспоживспілка була перереєстрована у Макарівське РайСТ, про що було зроблено запис у журналі реєстраційних справ за №53.

Протоколом загальних (установчих) зборів представників кооперативних підприємств і організацій Макарівського району від 05.12.2001 затверджено статут Макарівського районного споживчого товариства, змістом якого окремо не визначено правонаступництво.

Проте, як обгрунтовано зазначав у касаційній скарзі позивач, ця обставина не може свідчити про відсутність їх правонаступництва, оскільки чинними на той час положеннями Цивільного кодексу Української РСР у редакції 1963 року обов'язкового запису про правонаступництво до установчих документів не вимагалось.

Дійсно приписами статті 37 ЦК УРСР (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов'язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов'язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію.

Аналіз змісту зазначених положень закону дає підстави стверджувати, що внаслідок реорганізації, як однієї з форм припинення юридичної особи виникає правонаступництво, наявність якого може бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Тому відсутність такого запису в установчих документах не може свідчити про його фактичну відсутність.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалені при неповно установлених фактичних обставинах справи. Судами не дотримано вимог ст.84 ГПК України, відповідно до яких судове рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Зазначеним вимогам оспорювані рішення не відповідають, оскільки доводи позивача не спростовано, наданим у їх підтвердження доказам у порушення вимог статті 43 ГПК України не надана належна правова оцінка, у зв'язку з чим, не з'ясувавши усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, суди обох інстанцій передчасно дійшли висновків про недоведеність позовних вимог.

За таких обставин, рішення обох інстанцій підлягають скасування з направленням справи для нового розгляду, під час якого господарському суду необхідно всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, встановити дійсні права та обов'язки сторін, і в залежності від установленого правильно застосувати норми матеріального та процесуального права, якими урегульовано спірні правовідносини, та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Макарівського районного споживчого товариства задоволити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 та рішення господарського суду Київської області від 21.09.2015 у справі №9/057-09/6/13 скасувати, а справу направити для нового розгляду.

Головуючий суддя В.Я. Карабань
СуддяА.С. Ємельянов
СуддяЖ.О. Корнілова