ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2016 Справа № 917/1038/16

м. Полтава

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кролікофф", юридична адреса: вул. Леніна, 1-б, село Іваньки, Маньківський район, Черкаська область, 20132; адреса для листування: вул. Кутузова, 18/7, оф.420, м. Київ, 01133

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магніт-Трейд", вул. Московська, буд.8-Д, офіс 8, м. Кременчук, Полтавська область, 39623

про стягнення 69 722,41 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 05.01.2016 року;

Від відповідача: не зявився.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 69 722,41 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу від 08.02.2016 року №08/02/2016, з яких: 59 500,00 грн. основний борг; 2760,52 грн. інфляційні витрати; 7461,89 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати отриманого товару у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості.

Відповідач в засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином за юридичною адресою згідно спеціального витягу з ЄДР від 30.06.2016 року зробленого судом, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 61), відзив на позов та витребувані судом документи не подав.

Явка представників сторін не визнавалась господарським судом обов'язковою. Відповідно до ст.22 ГПК України участь в господарських засіданнях є правом сторони, яке вона реалізовує на власний розсуд та яким відповідач не скористався. Враховуючи, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, з метою уникнення затягування вирішення спору, суд приходить до висновку про можливість здійснення розгляду справи за відсутності представника відповідача в засіданні господарського суду за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Між сторонами по справі укладено договір купівлі-продажу № 08/02/2016 від 08.02.2016 року (далі Договір), згідно якого постачальник (позивач) зобовязався продати, а покупець (відповідач) купити товар кролів, молодняк племінний.

На виконання умов Договору позивачем передано у власність відповідачу товар загальною кількістю 2000 голів на суму 112 000,00 грн., що підтверджується накладною №6 від 10.02.2016 року (а.с. 44) та довіреністю на отримання товару від 10.02.2016 року №10 (а.с. 47).

08 лютого 2016 року Додатковою угодою до Договору купівлі-продажу №08/02/2016 (а.с. 43) було змінено п. п. 3.1. Розділу 3 «Умови оплати» та передбачено, що Покупець сплачує 50% вартості Товару протягом 3 банківських днів до моменту поставки товару, згідно виставленого рахунку-фактури, інші 50% вартості Товару Покупець сплачує протягом 21 календарного дня з моменту поставки Товару.

Таким чином, в силу п. 3.1.2 Договору в редакції Додаткової угоди, Покупець повинен був сплатити 50% вартості Товару, що становить 56 000,00 гривень у строк до 03 березня 2016 року.

Відповідно до п. 5.2 Договору: «У випадку доставки товару транспортом Постачальника на об'єкт Покупця, Покупець оплачує Постачальнику транспортні витрати, згідно до виставленого рахунку протягом трьох днів до дати поставки товару».

Поставка Товару була здійснена транспортом Позивача на об'єкт Відповідача, що підтверджується товарно-транспортною накладною №Кф-00000173 від 10.02.2016 року (а.с. 45) та актом надання послуг № 173 від 10.02.2016 року (а.с. 46).

Витрати на поставку склали 7 000,00 грн. Згідно пояснень позивача відповідач здійснив оплату 08.02.2016 року 50% витрат на поставку в розмірі 3500,00 грн.

За розрахунком позивача, станом на 22 червня 2016 року продавець не отримав оплати 50% вартості товару в сумі 56 000,00 грн. та оплати за доставку товару в сумі 3500,00 грн.

10.05.2016 p. позивачем була відправлена відповідачу претензія рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с. 49-53), яка залишена без відповіді та задоволення.

До матеріалів справи також залучені докази відправки позивачем акту звірки розрахунків та рахунку за транспортні послуги (а.с. 64-66), проте участі у звірці відповідач не прийняв.

Доказів виконання відповідачем своїх зобовязань в частині проведення розрахунку матеріали справи не містять, при цьому судом враховується таке.

При кваліфікації спірних правовідносин суд застосовує правові норми, які регулюють договір купівлі-продажу.

Виходячи зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 3.1. Договору строк сплати отриманого товару на момент звернення з позовом до суду настав, а з 03.03.2016 року відповідач вважається таким, що прострочив грошове зобов'язання за накладною від 10.02.2016 року №6. Строк оплати транспортних витрат згідно п. 5.2. Договору повинен бути здійсненим на протязі 3-х днів до дати поставки товару, тобто строк оплати по зазначених витратах також настав.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 Цивільного кодексу України).

Позивач просить стягнути 2760,52 грн. інфляційних витрат на заборгованість в розмірі 59 500,00 грн. (з них 56000,00 грн. вартості товару та 3500,00 грн. вартості транспортних послуг) в період з березня по червень 2016 року.

При перевірці вказаної суми судом виявлено, що розмір інфляційних нарахувань перевищує індекс інфляції за визначений період, тому вимоги в цій частині позову задовольняються частково. За розрахунком суду інфляційні витрати за період з березня по червень 2016 року на заборгованість в розмірі 59 500,00 грн. становлять 2618,00 грн.

Перевірка правильності розрахунків інфляційних проводилась за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи «Ліга. Закон».

Пунктом 9.2.. Договору сторони передбачили, що у разі прострочки оплати за товар покупець оплачує постачальнику подвійну облікову ставки НБУ від суми несвоєчасної оплати за кожен день прострочення.

Позивачем заявлено до стягнення 7461,59 грн. пені на загальну суму боргу 59500,00 грн. (з них 56000,00 грн. вартості товару та 3500,00 грн. вартості транспортних послуг) за період з 01.03.2016 року по 22.06.2016 року.

Як встановлено судом, строк для нарахування пені за отриманий товар почав свій перебіг з 03.03.2016 року (21 календарний день з моменту поставки товару, 10.02.2016 року + 21 день).

За таких обставин, позивач нарахував пеню починаючи з 01.03.2016 року необґрунтовано, оскільки кредиторські вимоги про сплату боргу на той момент ще не настали.

Крім того, заявлена позивачем вимога про стягнення пені, нарахована на 3500,00 грн. транспортних послуг є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» за несвоєчасне виконання грошових зобовязань підлягають стягненню штрафні санкції у вигляді пені, розмір якої повинен визначатися обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами та узгоджуватися в договорі, а такої згоди сторонами досягнуто не було. Умовою п. 9.2. Договору передбачена відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати товару, яка до порушення строків оплати транспортних послуг застосована бути не може, оскільки таке б суперечило нормам ЦК України.

Суд зробив власний розрахунок пені за допомогою системи «Ліга. Закон» згідно якого сума пені за період з 03.03.2016 року по 22.06.2016 року на борг за отриманий товар у розмірі 56 000,00 грн. має складати 6888,31 грн. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені задовольняються судом частково.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач передав відповідачу у власність товар, а відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань за Договором, а саме не сплатив у повному обсязі вартість отриманого товару та вартість транспортних послуг на його доставку, будь-які докази такої оплати матеріали справи не містять, заперечення стосовно заявленої до стягнення суми відповідачем не надані, тому позовні вимоги про стягнення основного боргу, задовольняються судом повністю, вимоги про стягнення інфляційних та пені задовольняються частково, з розподілом судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Магніт-Трейд", вул. Московська, буд.8-Д, офіс 8, м. Кременчук, Полтавська область, 39623, на користь: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кролікофф", вул. Леніна, 1-б, село Іваньки, Маньківський район, Черкаська область, 20132; 59 500 грн. 00 коп. основного боргу; 6888 грн. 31 коп. пені; 2618 грн. 00 коп. інфляційних витрат; 1363 грн. 85 коп. - судового збору.

3. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

4. В іншій частині вимог в позові відмовити.

Суддя Пушко І.І.