КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2016 р. Справа№ 910/3226/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Станіка С.Р.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін

від позивача: Проц А.В. - представник за дов. б/н від 18.05.2015 року;

від відповідача: Білокриницький О.В. - представник за дов. №0115-175 від 11.12.2015 року;

від третьої особи: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вєлєс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2016 року

у справі № 910/3226/16 (суддя: Чинчин О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вєлєс"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна"

про стягнення страхового відшкодування у розмірі 169 730,02 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вєлєс" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - відповідач), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (далі - третя особа) про стягнення страхового відшкодування у розмірі 169730,02 грн на користь третьої особи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач зловживає своїми правами на виплату страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом на підставі ч. 2 ст. 636 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.04.2016 року у справі № 910/3226/16 у задоволені позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вєлєс" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Так, скаржник вказав, що суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про те, що звернення до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування є передчасним та те, що третя особа не надала відповідачу заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 року прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вєлєс" до провадження.

11.07.2016 року через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду від третьої особи надійшло пояснення по справі в якому останній підтримав доводи апеляційної скарги.

У судовому засіданні 12.07.2016 року представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати.

У судовому засіданні 12.07.2016 року представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2016 року по справі №910/443/16 залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи у судове засідання 12.07.2016 року не з'явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням №14351705.

Крім того, враховуючи, що судом явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, третя особа не скористалася належними йому процесуальними правами приймати участь в судовому засіданні 12.07.2016 року, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника третьої особи за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2016 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вєлєс"

- без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

27.06.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вєлєс" (лізингоодержувач) було укладено договір про фінансовий лізинг №00007806, предметом якого є транспортний засіб "Volkswagen CaddyGP Kombi 1.2 S ТSI".

Додатком до договору про фінансовий лізинг №00007806 від 27.06.2013 року визначено загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу.

Відповідно до п.3.1 додатку предметом лізингу за цим контрактом є транспортний засіб, зазначений у контракті, об'єкт лізингу був обраний відповідно до специфікації лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає вимогам лізингоодержувача.

Згідно з п.6.1 додатку для експлуатації об'єкта лізингу лізингоодержувач щомісяця здійснюватиме на користь Порше Лізинг Україна лізингові платежі відповідно до Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування), що являє собою невід'ємну частину цього Контакту, та інших положень Контракту, кожний лізинговий платіж включає: відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування; часину від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості об'єкта лізингу); комісії; покриття витрат, пов'язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим Контрактом та інші витрати, передбачені або прямо пов'язані з Контрактом. Нижчезазначені витрати та послуги по адмініструванню та обслуговуванню Контракту не включаються до лізингових платежів: будь - які податки, що можуть застосовуватися до Контракту після його виконання або в будь - який час у майбутньому; інші витрати та платіжні зобов'язання.

Відповідно до п.11.1 додатку Порше Лізинг Україна забезпечує та підтримує страхування об'єкта лізингу від страхових випадків, зазначених у п.11.3, а також обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів протягом усього строку дії контракту. За попереднім погодженням з лізингоодержувачем Порше Лізинг Україна забезпечує та підтримує страхування фінансових ризиків при викраденні або знищенні транспортного засобу протягом усього строку дії контракту.

Під час встановлення розміру відсотків (процентів) за користування обсягом фінансування, передбачених Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (планом відшкодування), Сторонами було враховано те, що обов'язок щодо страхування об'єкта лізингу від страхових випадків за цим договором, а також обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та страхування фінансових ризиків при викраденні або знищенні транспортного засобу покладається на лізингодавця. При цьому, страхові платежі, сплачені Порше Лізинг Україна за договорами страхування об'єкта лізингу від страхових випадків, а також обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, вказаних у п.11.3, та страхування фінансових ризиків при викраденні або знищенні транспортного засобу, лізингоодержувач окремо не компенсує. У випадку дострокового закінчення строку лізингу/розірвання лізингоодержувач зобов'язується компенсувати Порше Лізинг Україна всю суму страхових платежів за договорами обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, що розраховані до закінчення відповідного періоду страхування, зазначеного у відповідному договорі страхування, протягом якого відбулося дострокове закінчення строку лізингу/розірвання контракту. (п.11.2 Додатку)

Згідно п 11.7 додатку, у випадку викрадення або суттєвого пошкодження об'єкта лізингу, Порше Лізинг Україна отримує від страхової компанії відшкодування у відповідності до загальних умов страхування КАСКО, з якого будуть вирахувані непокрита частка, визначена в інформації про страхування, решта страхових премій до кінця лізингового року, а також вартість пошкодження.

Відповідно до п.п.12.1, 12.2 додатку строк лізингу за цим контрактом визначається у договорі про фінансовий лізинг та графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плані відшкодування). Строк лізингу починається з дати підписання Акта приймання - передачі лізингоодержувачем об'єкта лізингу.

У будь-якому випадку дострокового закінчення строку лізингу/розірвання Контракту, Порше Лізинг Україна прямо зберігає за собою право вимагати додаткових компенсацій, особливо щодо таких фактичних витрат, як страхові франшизи, витрати на збут (передпродажна підготовка, оцінка Об'єкта лізингу, доставка Об'єкта лізингу з метою подальшого продажу, передачі у користування, тощо), штрафи, витрати на правову допомогу. (п.12.10 Додатку)

Згідно п.12.12 додатку, лізингоодержувач має право розірвати контракт, якщо об'єкт лізингу не буде доставлений лізингоодержувачу протягом 90 календарних днів з першочергово погодженої дати, та за умови, що така затримка не спричинена невиконанням лізингоодержувачем своїх зобов'язань. Контракт розривається на 10-й (десятий) робочий день з дня надіслання письмового повідомлення лізингоодержувачем на адресу Порше Лізинг Україна. Повернення платежів здійснюється у відповідності до пункту 6.10. та інших положень Контракту.

Відповідно до п.12.13 додатку у випадках, передбачених пунктами 12.6 та 12.12, контракт вважається розірваним на 10-й (десятий) робочий день з дня надіслання письмового повідомлення Стороною.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору про фінансовий лізинг №00007806 від 27.06.2013 року, 08.07.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (страхувальник) було укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) №28-2828-0157/13/0463, предметом якого є страхування майнових інтересів Страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням зазначеним в Додатку наземним транспортним засобом та стаціонарно встановленим на ньому додатковим обладнанням, - страхування наземного транспортного засобу "Volkswagen CaddyGP Kombi 1.2 S ТSI".

Відповідно до п.2 додатку до Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) №28-2828-0157/13/0463 від 08.07.2013 року вигодонабувачем є ТОВ "Порше Лізинг Україна".

Згідно з п.5 додатку умови добровільного страхування наземних транспортних засобів (КАСКО): страхова сума ТЗ на момент підписання додатку 169 730,02 грн, страхові ризики, зокрема, викрадення, франшиза по ризику "викрадення" 0,00%.

Строк дії додатку з 14.00 год. 08.07.2013 року по 24.00 год. 07.07.2018 року (п.7 додатку)

Відповідно до п. 2.2.1 договору по КАСКО ризик викрадення - незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою.

Згідно з п. 3.1 договору страховий випадок - передбачена відповідним додатком подія (ризик), що відбулась в період дії цього додатку з настанням якої виникає обов'язок Страховика здійснити виплату страхового відшкодування на умовах Договору (відповідного Додатку).

Як вбачається з матеріалів справи, 09.06.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, відповідно до якої 08.06.2015 року о 17.00 год. за адресою: м. Київ, вул. Садова, 4, буд. 39 Садове товариство "Нивки" сталося незаконне заволодіння транспортним засобом "Volkswagen CaddyGP Kombi 1.2 S ТSI", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить третій особі (Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна").

Листом №03/4180 від 11.06.2015 року відповідач повідомив позивача та третю особу про прийняття рішення від 11.06.2015 року про проведення страхового розслідування з метою об'єктивного встановлення всіх обставин настання страхового випадку, а тому рішення про виплату/відмову у виплаті страхового відшкодування буде прийнято після закінчення страхового розслідування.

Частиною 3 ст. 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що у разі необхідності страховик може робити запити про відомості, пов'язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з'ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Згідно з п.9.3.3 генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) №28-2828-0157/13/0463 від 08.07.2013 року Страховик має право, якщо за подією, яка може бути визнана страховим випадком, розпочато кримінальне провадження, відстрочити виплату страхового відшкодування (страхової виплати) на термін, що не перевищує 20 робочих днів з дня закінчення досудового розслідування (його зупинення, або закінчення досудового слідства), що буде підтверджено документально (довідка, копія постанови з органів МВС).

Відповідно до п. 9.3.10 Генерального договору Страховик має право відстрочити прийняття рішення про виплату/відмову у виплаті страхового відшкодування на період, необхідний для проведення страхового розслідування з письмовим повідомленням страхувальника про таке рішення, але не більше, ніж на 60 календарних днів з моменту прийняття рішення страховиком про таке розслідування. Строк страхового розслідування автоматично продовжується на період очікування офіційних відповідей від компетентних органів.

Згідно з довідкою №51/5619 від 09.07.2015 року, виданою Святошинським РВ ГУМВС України у м. Києві, 08.06.2015 року ОСОБА_5 звернувся із заявою 08.06.2015 року до Святошинського РВ, яку внесено до ЄРДР від 09.06.2015 року, з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 289 Кримінального кодексу України, про те, що 08.06.2015 року о 17.00 год. за адресою: м. Київ, вул. Садова, 4, буд. 39 невстановлена особа незаконно заволоділа транспортним засобом "Volkswagen CaddyGP Kombi 1.2 S ТSI", державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Під час огляду місця події у ОСОБА_5 було вилучено комплект ключів від а/м "Volkswagen CaddyGP Kombi 1.2 S ТSI", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до статті 990 Цивільного кодексу України та статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику абоіншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частиною 3 ст. 6 Закону України "Про страхування" встановлено, що види добровільного страхування, на які видається ліцензія, визначаються згідно з прийнятими страховиком правилами (умовами) страхування, зареєстрованими Уповноваженим органом.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про страхування" визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Згідно ст. 9 Закону України „Про страхування", страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абзац 16 статті 9 Закону України „Про страхування").

Абзацем 18 статті 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Положеннями ст. 354 Господарського кодексу України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Аналогічні норми містить статті 988 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 26 Закону України "Про страхування" визначено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:

1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;

4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Частина 2 статті 991 Цивільного кодексу України та стаття 26 Закону України "Про страхування" встановлює, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Листом №03/5896 від 27.08.2015 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вєлєс", що станом на 27.08.2015 року страхова компанія не отримала всіх належних відповідей від компетентних державних органів на направлені запити, страхове розслідування триває, а також не було надано оригінал свідоцтва про реєстрацію застрахованого ТЗ та повний комплект пультів керування протиугінними системами ключів від них або документальне підтвердження неможливості надання зазначених речей.

Відповідно до пп. 12.1.3.4 п. 12.1.3 Договору страхування по події "викрадення" додатково надаються наступні документи: оригінал свідоцтва про реєстрацію застрахованого ТЗ, повний комплект оригінальних ключів від ТЗ та повний комплект пультів керування протиугінними системами або ключів від них (якщо такі системи були встановлені).

Зазначені предмети не надаються в наступних випадках:

- якщо вони приєднані органами досудового розслідування до матеріалів кримінального провадження - з обов'язковим документальним підтвердження факту їх вилучення у страхувальника та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження в якості доказів;

- якщо вони викрадені шляхом розбою/грабежу із застрахованим ТЗ - з обов'язковим документальним підтвердженням факту розбою/грабежу за фактом незаконного заволодіння застрахованого ТЗ.

Як вбачається з довідки №51 від 11.09.2015 року, виданої Святошинським РВ ГУМВС України у м. Києві, інший комплект ключів до автомобіля "Volkswagen CaddyGP Kombi 1.2 S ТSI", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, зі слів потерпілого ОСОБА_5 був загублений.

09.10.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування на користь третьої особи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про отримання 12.10.2015 року уповноваженою особою підприємства відповідача.

У відповідь на яку відповідач листом за №03/7394 від 09.11.2015 року повідомив про те, що станом на 09.11.2015 року страхова компанія не отримала всіх належних відповідей від компетентних державних органів на направлені запити, страхове розслідування триває.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до умов генерального, страховик має право на відстрочення прийняття рішення про виплату/відмову у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку - викрадення транспортного засобу "Volkswagen CaddyGP Kombi 1.2 S ТSI", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", а тому звернення до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування є передчасним.

Таким чином, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку, що звернення до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування є передчасним.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд приймає до уваги, що як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, третя особа всупереч умовам генерального договору, як страхувальник, на час розгляду даної справи в суді першої інстанції не звернулась до відповідача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що третя особа не надала відповідачу заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Так, за змістом ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, якщо приводом звернення до суду зазначено порушення права чи законного інтересу, таке порушення або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду. Якщо в результаті розгляду справи виявиться, що порушення немає, суд повинен відмовити в позові.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідач зловживає своїми правами на виплату страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку, а тому Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд на підставі ч.2 статті 636 Цивільного кодексу України стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" страхове відшкодування у розмірі 169 730,02 грн.

Згідно зі ст. 985 Цивільного кодексу України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. Зазначене положення міститься і в ст. 3 Закону України "Про страхування".

Відповідно до ч. 2 ст. 636 Цивільного кодексу України виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору (ч. 4 ст. 636 Цивільного кодексу України).

Відповідно до наведених положень закону договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього. При розгляді таких справ суди повинні враховувати положення статей 636, 985 Цивільного кодексу України, статтю 3 Закону України "Про страхування", і у разі якщо буде встановлено, що вигодонабувач відмовився від пред'явлення позову до страховика або сума страхової виплати більша, ніж має отримати вигодонабувач, страхувальник/потерпілий не позбавлений права на пред'явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах. (Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки")

Тобто, як правильно встановлено судом першої інстанції, норми ст. 636 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані тільки у випадку, якщо вигодонабувач відмовився від права, наданого йому на підставі договору, то сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, тоді вигодонабувач буде третьою стороною у справі, якщо ж ні - належним позивачем має бути вигодонабувач.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, страхувальником за генеральним договором є третя особа та відповідно до п.2 додатку до Генерального договору вигодонабувачем є також третя особа.

Відповідно до п.14.4 договору страхування виплата страхового відшкодування може бути здійснена страхувальнику, вигодонабувачу на підставі відповідної заяви та страхового акту, складеного страховиком, в порядку та на умовах, визначених договором.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що право на отримання страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку - викрадення транспортного засобу "Volkswagen CaddyGP Kombi 1.2 S ТSI", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на підставі генерального договору має лише третя особа.

Крім того, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що норми ч.2 ст. 636 Цивільного кодексу України, на які посилається позивач при зверненні до суду з вказаним позовом, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки особи страхувальника і вигодонабувача поєднані в одній особі - Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (третя особа).

Колегія суддів приймає до уваги, що договірні відносини зі страхування транспортного засобу "Volkswagen CaddyGP Kombi 1.2 S ТSI", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, між позивачем та відповідачем відсутні, Позивач також не є вигодонабувачем за спірним договором добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) №28-2828-0157/13/0463 від 08.07.2013 року.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що у випадку виплати страхового відшкодування Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" Товариству з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", обсяг фінансових зобов'язань позивача за договором про фінансовий лізинг №00007806 від 27.06.2013 року не зміниться.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського міста Києва від 13.04.2016 року у справі №910/3226/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вєлєс" - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вєлєс" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2016 року у справі №910/3226/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/3226/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді С.Р. Станік

А.Г. Майданевич