номер провадження справи 12/34/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016 Справа № 908/1250/16

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/1250/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ВО УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ, м. Харків

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод, м. Запоріжжя

про стягнення 2227982,25 грн.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 02/06-15 від 22.06.2015 року

від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 33 від 05.01.2016 року

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судових засіданнях 31.05.2016 року, 08.06.2016 року, 21.06.2016 року та 05.07.2016 року згідно вимог ст. 77 ГПК України були оголошені перерви до 08.06.2016 року, 21.06.2016 року, 05.07.2016 року та до 11.07.2016 року без винесення процесуальних документів суду, за наслідком яких були складені протоколи відповідно до вимог ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю ВО УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод про стягнення заборгованості в сумі 2160000,00 грн., пені в сумі 54520,05 грн. та інфляційних витрат в сумі 13462,20 грн. за договором поставки № 150354 від 07.12.2015 року.

18.05.2016 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а також продовження строку розгляду спору на 15 днів за приписами ст. 69 ГПК України з метою надання сторонам часу для мирного врегулювання спору, яке мотивоване неможливістю забезпечення участі представника відповідача в судовому засіданні. Разом з тим, від відповідача надійшли додаткові докази по справі.

Вказане клопотання задоволено судом, про що свідчить винесена ухвала від 19.05.2016 року, якою відкладений розгляд справи на 31.05.2016 року об 11:30.

Поряд з цим, розглянувши клопотання відповідача про продовження строку розгляду справи на 15 днів в порядку ст. 69 ГПК України, яке мотивоване проведенням переговорів між сторонами щодо мирного врегулювання спору, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на умови п. 3.8. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції. Так вказаним пунктом Пленуму визначено, що продовження передбачених частинами першою і другою статті 69 ГПК строків вирішення спору можливе лише у виняткових випадках за клопотанням сторони і не більше як на п'ятнадцять днів (частина третя цієї статті ГПК). Чи є той чи інший випадок винятковим, вирішує суд з урахуванням конкретних обставин даної справи, в тому числі її складності, кількості учасників судового процесу, значного обсягу доказів, які підлягають збиранню та оцінці, тощо. Враховуючи те, що розгляд справи відкладався, в судовому засіданні неодноразово оголошувались перерви, в тому числі з метою надання можливості сторонам врегулювати спір мирним шляхом, з огляду на обмеженість строків розгляду спору та наявність в матеріалах справи всіх необхідних документів, достатніх для її розгляду по суті, суд не вбачає підстав (винятковості даного випадку) для задоволення клопотання про продовження строку в порядку ст. 69 ГПК України.

31.05.2016 року на адресу суду від позивача у справі надійшли письмові пояснення згідно приписів ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає, що 07.12.2015 року між Приватним акціонерним товариством Запорізький електровозоремонтний завод, далі Замовник, та Товариством з обмеженою відповідальністю ВО УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ, далі Постачальник, був укладений договір поставки № 150354, за умовами якого Постачальник зобовязується у 2015 році поставити Замовникові товари, зазначені в Специфікації(ях) додатку (ах) до цього Договору, а Замовник зобовязаний прийняти і оплатити товар на умовах цього договору. При цьому вказує, що до договору між сторонами була складена та підписана Специфікація № 1 від 07.12.2015 року, за умовами якої останні погодили поставку наступного товару: діоди за кодом 26.11.2 в загальній кількості 2000 шт. за ціною 900,00 грн. за одиницю без ПДВ на загальну суму з ПДВ 2160000,00 грн. у тому числі ПДВ 20%: 360000,00 грн. Позивач зазначає, що на виконання умов договору поставив відповідачу товар, передбачений його умовами, що підтверджується видатковими накладними. Разом з тим пояснює, що в межах договору поставки відповідачу разом із видатковими накладними передавалися рахунки № 8404/134/1 від 08.12.2015 року, № 8404/134/2 від 22.12.2015 року, № 8404/134/3 від 11.01.2016 року та № 8404/134/4 від 10.02.2016 року. Вказує, що отримання доданих до рахунків документів, зазначених в п. 4.3. Договору, та їх підписання представником відповідача є підтвердженням отримання відповідачем самих рахунків (як основного документу) в час коли приймався товар за видатковими накладними. Разом з тим зазначає, що під час приймання товару за кількістю відповідачем не було висловлено жодних зауважень та не складався акт про відсутність якихось документів або недопоставку товару, цей факт свідчить про те, що в момент поставки товару позивачем було надано весь перелік документів, зазначений у договорі поставки, зокрема рахунки на оплату вартості поставленого товару. З приводу письмових заявок на поставку товару позивач пояснює, що в межах вказаного договору відповідач письмових заявок не складав і не надавав йому, заявки на відвантаження товару передавались позивачу в усній формі, після чого заявка оброблялась та погоджувались строки відвантаження та здійснювалась поставка товару, окрім того на електронну пошту виконавців направлялись листи, в яких підтверджувалася готовність поставити обумовлену в телефонному режимі кількість товарів відповідно до умов договору. Вважає, що наявність чи відсутність письмової заявки не впливає на суть господарської операції з постачання товару, оскільки відповідно до п. 1.2. договору найменування (номенклатура, асортимент) та кількість товарів визначається відповідно до Специфікацій додатків до договору, відсутність письмових заявок не було перешкодою відповідачу отримати товар та здійснити за нього розрахунок. Також зазначає, що відповідач видаткові накладні підписав, тобто постачання й приймання продукції здійснено, втім не розрахувався з позивачем у встановлений договором строк, отже свої зобовязання щодо оплати належним чином не виконав. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Разом з тим від позивача також надійшло нормативне обґрунтування позовних вимог.

31.05.2016 року до суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів в порядку ст. 38 ГПК України, в якому останній просить витребувати у позивача оригінали рахунків на оплату товарів за договором поставки № 150354 від 07.12.2015 року, обґрунтовуючи вказане клопотання відсутністю у відповідача оригіналів вказаних документів.

Вказане клопотання було задоволено безпосередньо під час судового засідання 31.05.2016 року, в якому представник позивача надав суду оригінали рахунків для долучення їх до матеріалів справи.

Разом з тим 31.05.2016 року від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву в порядку ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає наступне:

- за видатковою накладною № РН-0000018 від 11.01.2016 року був поставлений товар на суму 1320840,00 грн., при цьому частина товару за вказаною накладною повернута позивачу на суму 35640,00 грн., оскільки товар не відповідав вимогам щодо якості продукції;

- вказує, що повернення товару було здійснено відповідачем 25.03.2016 року, позивачем було здійснено коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної;

- позивачем у позові не враховано повернення забракованого товару взагалі, крім цього найменування товару у видаткових накладних та договорі не співпадає;

- відповідно до умов договору поставки № 150354 від 07.12.2015 року оплата за отриманий товар здійснюється протягом 30 днів з дня постачання та отримання Замовником оригіналу рахунку на оплату товару, втім позивач не направляв відповідачу оригінал рахунку на оплату, такий рахунок відсутній і в матеріалах справи, за таких обставин строк оплати товару за вказаним договором не настав. Просить в задоволенні позову відмовити.

07.06.2016 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Вказане клопотання задоволено судом про що свідчить підпис уповноваженого представника відповідача на клопотанні про ознайомлення з матеріалами справи від 07.06.2016 року.

08.06.2016 року до суду від відповідача надійшла заява, в якій останній повідомляє, що рахунки на оплату, які знаходяться в матеріалах справи, товариству не надавались, будь-яких доказів направлення таких рахунків позивачем в матеріалах справи також немає. Разом з тим від відповідача надійшло доповнення до відзиву на позовну заяву, в якому останній вказує, що відповідно до договору (додаток № 1, специфікація №1) постачанню підлягав наступний товар: діоди типу ДЛ161-20-16УХЛ2-200мм, втім за видатковими накладними був поставлений наступний товар: Діод лавинний ДЛ-161-200-16УХЛ2. Вважає, що таким чином позивачем був поставлений товар, який не передбачений специфікацією додатками до цього договору, а значить згідно з п. 5.6. Договору такий товар не підлягав оплаті взагалі.

Разом з тим, до суду від відповідача 08.06.2016 року надійшло клопотання згідно приписів ст. 41 ГПК України про призначення судової експертизи, яке мотивоване наявністю обґрунтованих підстав вважати, що товар, який зазначений у видаткових накладних, не передбачений для постачання за Договором, а також необхідністю у звязку з цим зясувати питання відповідності асортименту поставленого товару за видатковими накладними асортименту, який повинен був поставлений за Договором, для чого необхідні спеціальні знання. Просить призначити судову експертизу, проведення якої доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. ОСОБА_3 Міністерства юстиції України (61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8 а), на вирішення експертизи поставити наступні запитання: «Чи відповідає товар, який поставлений Товариством з обмеженою відповідальністю ВО УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ Приватному акціонерному товариству Запорізький електровозоремонтний завод за видатковими накладними № РН-000580 від 08.12.2015 року, № РН-000601 від 22.12.2015 року, № РН-0000018 від 11.01.2016 року, № РН-0000096 від 10.02.2016 року (Діод лавинний ДЛ-161-200-16УХЛ2) умовам договору поставки № 150354 від 07.12.2015 року, який укладений між вказаними сторонами, в частині, що визначає товар, який підлягає постачанню (діоди типу ДЛ161-20-16УХЛ2-200мм)? Чи підтверджується документально поставка товару, передбаченого умовами договору поставки № 150354 від 07.12.2015 року (діоди типу ДЛ161-20-16УХЛ2-200мм) Товариством з обмеженою відповідальністю ВО УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ Приватному акціонерному товариству Запорізький електровозоремонтний завод?»

Розглянувши подане відповідачем клопотання про призначення у справі судової експертизи суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону Про судову експертизу № 4038-ХІІ від 25.02.1994 року судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Частиною 1 ст. 41 ГПК України визначено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

При цьому згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики призначення судової експертизи № 4 від 23.03.2012 року судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Втім в матеріалах справи містяться всі первинні документи, які необхідні для вирішення спору в даній справі по суті, в тому числі на підставі яких можна з'ясовувати обставини щодо відповідності асортименту поставленого товару за видатковими накладними асортименту, який повинен був поставлений за Договором відповідно до Специфікації № 1. Крім того, за умовами п. 5.3. Договору обовязок звірення відповідності кількості і асортименту товару, вказаному у видатковій накладній, покладений при прийнятті товару саме на представника Замовника (відповідача), який повинен розписатися за отримання товару у видатковій накладній. Наявність підписаних з боку відповідача видаткових накладних свідчить про прийняття товару останнім саме за договором № 150354 від 07.12.2015 року, а отже визнання ним відповідності асортименту та кількості отриманого товару. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність дійсної потреби для призначення в даній справі судової експертизи, а відтак клопотання відповідача не підлягає задоволенню.

21.06.2016 року від позивача надійшли письмові пояснення в порядку ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає наступне:

- умовами укладеного між сторонами договору не передбачено яким чином Постачальник зобовязаний надавати Покупцю рахунок-фактуру на оплату поставленого товару, а Покупець (відповідач) за отриманням вказаного рахунка-фактури до Постачальника (позивача) не звертався, оригінал рахунка-фактури був переданий разом із іншими супровідними документами з продукцією, якби документи не були передані відповідач заявив би про це під час прийомки товару, але жодного разу не було заявлено, що рахунок ПрАТ «ЗРЗ» отриманий не був і це свідчить про те, що всі документи, у тому числі й рахунок були отримані відповідачем своєчасно;

- твердження відповідача про ненастання строку оплати товару є безпідставними та необґрунтованими, оскільки докази у справі свідчать, що поставка товару за Договором на суму 2160000,00 грн. відбулась, відповідач вказаний товар прийняв, зауважень щодо кількості, якості, комплектності та асортименту не заявляв у звязку з чим на підставі п. 5.5 Договору право власності на товар перейшло до відповідача в момент підписання видаткової накладної, а строк оплати товару в силу умов п. 4.2. Договору настав протягом 30 календарних днів з дня постачання товару, який визначений датою видаткової накладної;

- категорично заперечує проти проведення експертизи за клопотанням відповідача, оскільки по перше, проведення такої експертизи не впливає на суть розгляду спору, так як спір йде про повернення заборгованості за продукцію, яка прийнята відповідачем та використовується протягом тривалого часу, ніяких претензій, зауважень щодо поставленої продукції від ПрАТ «ЗРЗ» не надходило з моменту як продукція була прийнята, по-друге, проведення експертизи в Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. ОСОБА_3 значно затягне розгляд справи;

- наполягає на тому, що продукція була поставлена на адресу відповідача за видатковими накладними № РН-0000580 від 08.12.2015 року, № РН-0000601 від 22.12.2015 року, № РН-000018 від 11.01.2016 року, № РН-000096 від 10.02.2016 року в рамках договору № 150354 від 07.12.2015 року та Специфікації № 1 від 07.12.2015 року, відповідач таку продукцію прийняв без будь-яких зауважень, втім не сплачує за отриману продукцію, що змушує позивача звернутись до суду за захистом своїх порушених прав;

- вважає, що п. 5.6. Договору не підлягає застосуванню в даному випадку, оскільки продукція по якості відповідає вимогам Договору та Специфікації, а якщо відповідач наполягає на невідповідності асортименту поставленої продукції Специфікації, то він повинен був заявити про це та повернути таку продукцію в порядку ст. 672 ЦК України;

- пунктом 5.8. Договору сторони узгодили, що приймання товару здійснюється відповідно до умов Інструкцій № П-6 від 15.06.1965 року та № П-7 від 25.04.1966 року, якщо їх умови не суперечать умовам Договорів та/або чинному законодавству, відповідно до п. 16 Інструкції № П-7 при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам), договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції, одержувач призупиняє подальшу прийомку продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів, також зобовязаний викликати для участі в продовженні приймання продукції і складання двостороннього акта представника іногороднього виготовлювача (відправника), втім докази припинення приймання продукції і виклику представника постачальника в матеріали справи не представлено у звязку з відсутністю таких, що є доказом прийняття продукції без зауважень;

- відповідач в клопотанні про призначенні судової експертизи помилково вказує, що за Договором був узгоджений товар діоди типу ДЛ161-20-16УХЛ2, насправді і в специфікації, і в рахунках, і у видаткових накладних зазначено ДЛ161-200-16-УХЛ2, окрім того в специфікації зазначено виробника товару ОАО «Электровыпрямитель», а в асортименті товару даного виробника наявні лише діоди типу ДЛ161-200;

- відповідач продукцію прийняв, використовує її, при таких обставинах позовні вимоги про стягнення 2227982,25 грн. заборгованості підлягають задоволенню;

- вважає, що відповідач навмисно, бажаючи уникнути відповідальності за порушення своїх зобовязань за договором, акцентує увагу на елементарні дописки в Специфікації, робить помилки в клопотанні про призначення судової експертизи, саме в маркуванні товару. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

04.07.2016 року на електронну адресу суду та 05.07.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення згідно ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає, що на виконання договірних зобовязань 17 червня 2016 року ТОВ ВО УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ здійснено поставку продукції діод лавинний ДЛ-161-200-16 УХЛ2 у кількості 33 шт. Просить долучити до матеріалів справи копії видаткової накладної № РН-0000324 від 17.06.2016 року, товарно-транспортної накладної № 45 від 17.06.2016 року, довіреності № 1282 від 16.06.2016 року, рахункуфактури № 8404/134/5 від 17.06.2016 року. Також просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

05.07.2016 року до суду від відповідача надійшло доповнення до заперечень на позовну заяву, в яких останній зазначає, що частина товару за видатковою накладною № РН-0000018 від 11.01.2016 року повернута позивачу на суму 35640,00 грн. 25.03.2016 року. Вказує, що позивачем було здійснено коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, однак у позові не враховано повернення забракованого товару взагалі. Крім цього зазначає, що найменування товару у видаткових накладних та договорі не співпадає. З посиланням на приписи ст. 192 Податкового кодексу України вказує, що якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи в т.ч. перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, суми податкових зобовязань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідач зазначає, що у звязку з наявністю розрахунку № 57 від 25.03.2016 року коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної № 2 від 11.01.2016 року за договором № 150354 від 07.12.2015 року, зробленому позивачем, відбулася зміна компенсації вартості поставленого товару. Вважає, що вказаний розрахунок є належним та допустимим доказом такої зміни компенсації.

Представник позивача в судовому засіданні 11.07.2016 року підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.07.2016 року проти позову заперечив. Разом з тим надав суду із супровідним листом копію видаткової накладної № РН-0000324 від 17.06.2016 року для долучення до матеріалів справи.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 07.12.2015 року між Приватним акціонерним товариством Запорізький електровозоремонтний завод, далі Замовник, та Товариством з обмеженою відповідальністю ВО УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ, далі Постачальник, був укладений договір поставки № 150354, далі Договір.

До вказаного договору між сторонами була підписана додаткова угода № 1 від 31.12.2015 року.

Відповідно до п. 1.1. Договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 31.12.2015 року) Постачальник зобовязується у 2015-2016 роках поставити (передати у власність) Замовникові товари, зазначені в Специфікації (ях) додатку(ах) до цього Договору, а Замовник прийняти і оплатити такі товари на умовах цього Договору.

Згідно з п. п. 1.2., 1.3. Договору сторони визначили, що найменування, номенклатура, асортимент, марка, кількість товарів: відповідно до Специфікації(ій) додатку(ів) до цього Договору. Виробник товарів: відповідно до Специфікації(ій) додатку(ів) до цього Договору. Обсяги закупівлі товарів за цим Договором та відповідно і сума (загальна вартість) Договору можуть бути зменшені Замовником в односторонньому порядку залежно від реального фінансування видатків (реального фінансування Договору, зміни фінансового та/або виробничого плану).

Умовами п. 3.1. 3.4. Договору сторони дійшли згоди, що ціна (сума, загальна вартість) цього Договору становить 2160000,00 грн. (два мільйона сто шістдесят тисяч грн. 00 коп.), у тому числі ПДВ 20%: 360000,00 грн. (триста шістдесят тисяч грн. 00 коп.). Замовник оплачує поставлений Постачальником товар виключно за ціною, вказаною у Специфікації(ях) додатку(ах) до цього Договору. Ціни на товари за цим Договором, ціни у видаткових накладних, у рахунках на оплату товарів, інших документах до Договору вказуються в національній валюті України. Вартість тари входить у ціну товару.

Порядок здійснення оплати сторони узгодили в розділі 4 Договору, а саме в п. 4.1. 4.3. Так, вказаними пунктами передбачено, що розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються у безготівковій формі. Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня постачання товару, який визначається датою видаткової накладної та отримання Замовником оригіналу рахунку на оплату товарів. До рахунка на оплату товарів додаються: видаткова накладна, товарно-транспортна накладна (інші документи щодо транспортування товару).

Відповідно до умов п. 5.1. 5.6. Договору строк поставки товарів: товар повинен бути поставлений не пізніше 20 (двадцяти) днів від дня отримання Постачальником письмової заявки Замовника на постачання товару. У день отримання Постачальником письмової заявки на постачання товару від Замовника, Постачальник зобовязаний повідомити Замовнику про отримання заявки на постачання товару та готовність її виконати. Місце та умови поставки товарів: товар постачається за рахунок та транспортом Постачальника на склад Замовника на умовах DDP (згідно Інкотермс 2000): Україна, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 2. Представник Замовника при прийнятті товару зобовязаний звірити відповідність кількості і асортименту товару, вказаному у видатковій накладній, розписатися за отримання товару у видатковій накладній та видати представнику Постачальника довіреність на отримання їм даної партії товару. Товар постачається партіями відповідно до письмових заявок Замовника. Право власності на товар, зазначений у Специфікації(ях) додатку(ах) до цього Договору, переходить до Замовника з моменту підписання сторонами/представниками сторін видаткової накладної та відсутності у Замовника зауважень щодо якості, комплектності та асортименту товару. У разі наявності у Замовника зауважень щодо якості, комплектності та асортименту товару, право власності на товар, зазначений у Специфікації(ях) додатку(ах) до цього Договору, переходить до Замовника з моменту підписання сторонами/представниками сторін ОСОБА_1 приймання-передачі товару.

Згідно з п. 5.8., 5.12. Договору сторони визначили, що прийом товару здійснюється Замовником у відповідності до умов цього Договору, а також у відповідності до умов Інструкції № П-6 від 15.06.65р. «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю» та Інструкції № П-7 від 25.04.66 р. «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю», якщо умови вищезазначених інструкцій не суперечать умовам цього Договору та/або діючому законодавству (вказані інструкції застосовуються в частині що не суперечать умовам цього Договору та/або діючому законодавству). Прийом товару здійснюється Замовником при наявності товарно-супровідних документів: товарно-транспортної накладної (інших документів щодо транспортування товару), пакувальних аркушів, рахунку на оплату товару, документів, підтверджуючих якість товару. Замовник проводить вхідний контроль товару згідно з вимогами ГОСТ 24297-87. Підтвердженням про одержання товару Замовником є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 6.1. (п.п. 6.1.1., 6.1.2.) Договору передбачені обовязки Замовника, а саме: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари та приймати поставлені товари згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п. 10.1. Договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 31.12.2015 року) цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.03.2016 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим Договором.

Позивач в позові вказує, що відповідач в порушення умов договору свої зобовязання з оплати поставленого на його адресу товару у встановлений договором строк не виконав, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в сумі 2160000,00 грн., яку і намагається стягнути.

Матеріали справи свідчать, що між позивачем та відповідачем до договору була складена та підписана Специфікація № 1 від 07.12.2015 року, за умовами якої сторони узгодили поставку наступного товару: діоди за кодом 26.11.2 типу ДЛ161-200-16УХЛ2-200мм ТУ 16-2006 ИЕАЛ.432000.058ТУ в загальній кількості 2000 шт. за ціною 900,00 грн. за одиницю без ПДВ на загальну суму разом з ПДВ 2160000,00 грн. у тому числі ПДВ 20%: 360000,00 грн. (а.с. 15).

Так, на виконання умов Договору, позивач поставив відповідачу товар, передбачений умовами договору, а саме: діоди у загальній кількості 2000 шт. на загальну суму з ПДВ 2160000,00 грн., що підтверджується підписаними сторонами у справі видатковими накладними, а саме:

- видатковою накладною № РН-000580 від 08.12.2015 року на суму 284040,00 грн. з ПДВ;

- видатковою накладною № РН-000601 від 22.12.2015 року на суму 519480,00 грн. з ПДВ;

- видатковою накладною № РН-0000018 від 11.01.2016 року на суму 1320840,00 грн. з ПДВ;

- видатковою накладною № РН-0000096 від 10.02.2016 року на суму 35640,00 грн. з ПДВ (а.с. 17, 21, 25, 30).

Зазначений товар був отриманий уповноваженими представниками відповідача ОСОБА_4 на підставі довіреностей № 931 від 07.12.2015 року, № 1161 від 21.12.2015 року, № 1409 від 11.01.2016 року, та ОСОБА_5 на підставі довіреності № 2019 від 10.02.2016 року, про що свідчать їх підписи на видаткових накладних.

На оплату поставленого товару позивачем у відповідності до умов Договору були виписані рахунки-фактури № 8404/134/1 від 08.12.2015 року на суму 284040,00 грн., № 8404/134/2 від 22.12.2015 року на суму 519480,00 грн., № 8404/134/3 від 11.01.2016 року на суму 1320840,00 грн., № 8404/134/4 від 10.02.2016 року на суму 35640,00 грн., оригінали яких містяться у справі (а.с. 137-140).

Втім, відповідач свої зобовязання з оплати за поставлений товар у визначений умовами договору строк не виконав, у звязку з чим позивач намагається стягнути з нього борг в розмірі 2160000,00 грн.

Оскільки відбулося несвоєчасне виконання грошового зобовязання, позивач намагається стягнути з відповідача пеню за загальний період з 08.01.2016 року по 26.04.2016 року в сумі 54520,05 грн. на підставі п. 7.2.1. Договору. Так, умовами вказаного пункту визначено, що Замовник за даним Договором несе наступну відповідальність: у разі порушення строків оплати отриманого товару Замовник сплачує Постачальнику пеню в розмірі половини облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України позивач вказує на прострочення грошового зобовязання з боку відповідача, в звязку з чим намагається стягнути з нього інфляційні витрати за період з січня 2016 року по березень 2016 року в сумі 13462,20 грн.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. За своєю правовою природою між сторонами було укладено договір поставки. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здійснення розрахунків, умови поставки, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 712 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині 2 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Предмет поставки за Договором відповідає вказаним вимогам.

Порядок здійснення оплати за товар між сторонами узгоджено в розділі 4 Договору, а саме в п. 4.2., яким передбачено, що Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня постачання товару, який визначається датою видаткової накладної та отримання Замовником оригіналу рахунку на оплату товарів. До рахунка на оплату товарів додаються: видаткова накладна, товарно-транспортна накладна (інші документи щодо транспортування товару). З аналізу умов вказаного пункту Договору вбачається, що строк оплати поставленого товару визначається саме з дня підписання сторонами за цим договором видаткової накладної та з врахуванням отримання Замовником оригіналу рахунку на оплату товарів.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що позивач виконав належним чином свої зобовязання, а саме поставив товар відповідачу, що підтверджується підписаними видатковими накладними, які засвідчують факт одержання товару Замовником (як покупцем) згідно п. 5.12. Договору, в т.ч. виписав рахунки-фактури на оплату товару, оригінали яких знаходяться в матеріалах справи (а.с. 137-140).

Таким чином, з врахуванням дати підписання сторонами у справі видаткових накладних згідно з п. 4.2. Договору строк оплати товару за видатковою накладною № РН-000580 від 08.12.2015 року настав 07.01.2016 року, втім оскільки це в т.ч. 08.01.2016 року вихідні дні в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, кінцевим строком оплати товару є 11.01.2016 року, строк оплати товару за видатковою накладною № РН-000601 від 22.12.2015 року настав 21.01.2016 року, строк оплати товару за видатковою накладною № РН-0000018 від 11.01.2016 року настав 10.02.2016 року, строк оплати товару за видатковою накладною № РН-0000096 від 10.02.2016 року настав 11.03.2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що 17.02.2016 року комісією відповідача був складений акт про недоліки продукції, поставленої на підставі договору № 150354 від 07.12.2015 року за видатковою накладною № РН-0000018 від 11.01.2016 року, в якому встановлено, що 05.02.2016 року були випробувані діоди у кількості 1223 шт. на предмет відповідності електричним параметрам та виявлено, що 33 шт. діодів не відповідають вимогам ТУ 16-2006 ИЕАЛ 432000.058, у звязку з чим вирішено викликати представника постачальника для проведення двостороннього приймання продукції за якістю.

В подальшому на підставі накладної № 639874 від 25.03.2016 року відповідачем було повернуто позивачу товар: діоди ДЛ 161-200-16 L-200мм у кількості 33 шт. на суму 35640,00 грн.

Вказаний товар був отриманий уповноваженим представником позивача водієм-експедитором ОСОБА_6 на підставі довіреності № 65 від 23.03.2016 року. Факт повернення вказаного товару позивачу також підтверджується товарно-транспортною накладною № 639874 від 25.03.2016 року, засвідчена копія якої знаходиться у справі (а.с. 126-127).

З наданої сторонами до матеріалів справи видаткової накладної № РН-0000324 від 17.06.2016 року, в т.ч. товарно-транспортної накладної № 45 від 17.06.2016 року вбачається, що після повернення на адресу позивача товару, а саме: діодів лавинних ДЛ 161-200-16 УХЛ2 у кількості 33 шт. на суму 35640,00 грн., зазначений товар в тій же сумі був поставлений відповідачу та отриманий останнім на підставі довіреності № 1282 від 16.06.2016 року. Тобто вказаний товар був отриманий відповідачем саме 17.06.2016 року. Відтак, з урахуванням умов п. 4.2. Договору строк оплати товару, поставленого за видатковою накладною № РН-0000324 від 17.06.2016 року станом на момент розгляду даної справи судом не настав, тому вона не приймається судом до уваги при визначенні суми поставленого товару відповідачу.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що відповідач зі свого боку товар прийняв, про що свідчать підписані ним видаткові накладні, будь-яких інших заперечень щодо якості або кількості, асортименту поставленого йому товару, його ціни не заявив, втім не розрахувався з позивачем у встановлений договором строк за поставлений згідно умов договору товар.

Таким чином, з урахуванням суми повернутого товару згідно накладної № 639874 від 25.03.2016 року, заборгованість відповідача за поставлений товар складає 2124360,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що позивач у звязку з невиконанням відповідачем зобовязань з оплати поставленого товару у встановлений договором строк, направив на адресу останнього претензію № 0279/03/134 від 18.03.2016 року, в якій вимагав сплатити заборгованість за отриману продукцію в сумі 2160000,00 грн. за договором № 150354 від 07.12.2015 року, шляхом перерахування грошових коштів на його розрахунковий рахунок. Зазначена претензія була отримана відповідачем 22.03.2016 року, що підтверджується засвідченою копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 43). Втім, вказана претензія була залишена відповідачем без відповіді та виконання.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобовязань за договором щодо не здійснення оплати за поставлений товар, в т.ч., що строк виконання відповідачем зобовязання з оплати поставленого товару настав, а наявність заборгованості підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними, виписаними на оплату рахунками-фактурами з урахуванням суми повернутого відповідачем товару. Відповідач доказів сплати боргу станом на день розгляду справи суду не надав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ВО УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ про стягнення з Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод заборгованості за поставлений товар підлягають задоволенню частково в сумі 2124360,00 грн.

Стосовно заперечень відповідача факту отримання рахунків на оплату товару та ненастання у звязку з цим строку його оплати слід зазначити наступне.

В матеріалах справи наявні всі необхідні документи для проведення між сторонами розрахунків за поставлений товар, а саме: підписані видаткові накладні, рахунки-фактури на оплату товару. При цьому умовами укладеного між сторонами у справі Договору не передбачено яким чином Постачальник зобовязаний надавати Замовнику рахунки-фактури на оплату товарів, а Замовник (відповідач у справі) за отриманням вказаних рахунків до Постачальника (позивача у справі) не звертався. Натомість докази у справі свідчать, що поставка товару за видатковими накладними позивачем здійснена, відповідач товар прийняв, претензій щодо якості, комплектності та асортименту не заявляв, а тому повинен оплатити його вартість у строк, встановлений договором, за винятком суми повернутого товару. Разом з тим вказані обставини не спростовують факту поставки товару за видатковими накладними та його прийняття з боку відповідача, з огляду на їх підписання обома сторонами, а відтак і не свідчить про відсутність обовязку щодо його оплати.

Стосовно відповідності асортименту поставленого товару за видатковими накладними асортименту, який повинен був поставлений за Договором, слід зазначити, що товар, поставлений згідно видаткових накладних № РН-000580 від 08.12.2015 року, № РН-000601 від 22.12.2015 року, № РН-0000018 від 11.01.2016 року, № РН-0000096 від 10.02.2016 року відповідає за типом, технічними умовами, кількістю та ціною, які зазначені в Специфікації № 1 до Договору, а тому твердження відповідача про поставку товару, який не передбачений Специфікацією є безпідставними та недоведеними. Крім того з урахуванням умов п. 5.3. Договору підписанням видаткових накладних відповідач підтвердив прийняття товару згідно Договору за кількістю та асортиментом.

Фактичні обставини справи свідчать, що зобовязання з оплати поставленої продукції з боку відповідача залишились невиконаними належним чином.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Матеріали справи свідчать, що позивач за несвоєчасне виконання зобовязань за договором поставки нарахував відповідачу пеню за порушення строків оплати товару на підставі п. 7.2.1. Договору за період з 08.01.2016 року по 26.04.2016 року за кожною видатковою накладною окремо на загальну суму 54520,05 грн.

Дослідивши розрахунок пені, викладений позивачем в позовній заяві, суд дійшов висновку про її перерахунок, оскільки позивачем допущена помилка при визначенні початку періоду нарахування пені з урахуванням дати виникнення прострочки виконання грошового зобовязання, а саме не враховано, що строк оплати видаткової накладної № РН-000580 від 08.12.2015 року припадає на вихідний день 07.01.2016 року, а останнім строком оплати товару за видатковою накладною № РН-000601 від 22.12.2015 року є 21.01.2016 року. Також при нарахуванні пені за видатковою накладною № РН-0000018 від 11.01.2016 року не врахована сума повернутого відповідачем товару. Відповідно до п. 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Відтак, судом з власної ініціативи здійснено перерахунок пені за видатковими накладними, в яких допущені помилки, за допомогою програми Законодавство.

Пеня розрахована наступним чином:

1) на заборгованість за видатковою накладною № РН-000580 від 08.12.2015 року строк оплати якої настав 07.01.2016 року, втім оскільки це в т.ч. 08.01.2016 року вихідні дні в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, кінцевим строком оплати товару є 11.01.2016 року, прострочка виникла з 12.01.2016 року

- за період з 12.01.2016 року по 26.04.2016 року (106 днів прострочення) від суми 284040,00 грн. (половина облікової ставки НБУ) пеня складає 8990,72 грн.;

2) на заборгованість за видатковою накладною № РН-000601 від 22.12.2015 року, строк оплати якої настав 21.01.2016 року, прострочка виникла з 22.01.2016 року

- за період з 22.01.2016 року по 26.04.2016 року (96 днів прострочення) від суми 519480,00 грн. (половина облікової ставки НБУ) пеня складає 14881,82 грн.;

3) на заборгованість за видатковою накладною № РН-0000018 від 11.01.2016 року строк оплати якої настав 10.02.2016 року, прострочка виникла з 11.02.2016 року з врахуванням повернутого відповідачем товару 25.03.2016 року в сумі 35640,00 грн.

- за період з 11.02.2016 року по 24.03.2016 року (43 дні прострочення) від суми 1320840,00 грн. (половина облікової ставки НБУ) пеня складає 17069,87 грн.;

- за період з 25.03.2016 року по 26.04.2016 року (33 дні прострочення) від суми 1285200,00 грн. пеня складає 12483,30 грн.

Так, з врахуванням викладеного, за розрахунком суду, загальна сума пені за прострочення оплати вартості поставленого товару становить 53425,71 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ВО УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ про стягнення з Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод пені підлягають задоволенню частково в сумі 53425,71 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки мало місце прострочення оплати відповідачем за поставлений товар, а наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за загальний період з січня 2016 року по березень 2016 року відповідає приписам вказаної статті, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 13462,20 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 11.07.2016 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 530, 599, 611, 629, 638, 639, 625, 712 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 193, 230-232, 265, 266 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34, 43, 44, 48, 49, 82-84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ВО УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ до Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод, 69095, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 2, , на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю ВО УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ, юридична адреса: 61037, м. Харків, проспект Московський, буд. 199-Б, поштова адреса: 61176, м Харків, а/с 1019, , заборгованість в сумі 2124360 (два мільйона сто двадцять чотири тисячі триста шістдесят) грн. 00 коп., пеню в сумі 53425 (пятдесят три тисячі чотириста двадцять пять) грн. 71 коп., інфляційні витрати в сумі 13462 (тринадцять тисяч чотириста шістдесят дві) грн. 20 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 32868 (тридцять дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) грн. 73 коп., видавши наказ.

3. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ВО УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ до Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод щодо стягнення заборгованості в сумі 35640,00 грн. відмовити.

4. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ВО УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ до Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод щодо стягнення з останнього пені в сумі 1094,34 грн. відмовити.

Повне рішення складено 13.07.2016 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.