РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016Справа №910/4438/16

За позовом публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів»

До відповідача-1 державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт»

До відповідача-2 публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 22654,19 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача не прибув

від відповідача-1 Очколяс Д.В. (за дов.)

від відповідача-2 не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом публічне акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» до державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (відповідача-1) та публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (відповідача-2) про стягнення з кожного з них по 11327,10 грн. збитків (разом 22654,19 грн.).

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, як вантажоодержувач, одержав вагон з недостачею. Позивач вважає, що втрата вантажу виникла як з вини залізниці (перевізника), яка подала вагон непридатний у комерційному відношенні, так і з вини державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (відправника), який прийняв такий вагон. Такими діями відповідачів позивачеві завдані збитки в розмірі 22654,19 грн., що є вартістю відповідальної недостачі з ПДВ.

Суд своєю ухвалою від 15.03.2016 порушив провадження у справі № 910/4438/16.

Суд своєю ухвалою від 28.04.2016 продовжив строк вирішення спору на п'ятнадцять днів.

Відповідач-1 позовні вимоги відхилив у повному обсязі, оскільки, на його думку, на станції вантажоодержувача не вірно визначено масу вантажу.

Відповідач-2, заперечуючи проти задоволення позову, зазначив, що нестача вантажу виникла внаслідок невиконання відправником своїх обов'язків щодо запобігання просипанню вантажу під час його перевезення.

До ухвалення рішення у справі позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині позовних вимог до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Зокрема, позивач просить стягнути з відповідача-2 22654,19 грн. збитків. Вимоги до державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» залишились незмінними.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

01.12.2014 публічне акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» (покупець) та публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» (продавець) уклали договір поставки №1406317 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупця коксову продукцію, а покупець прийняти і оплатити цю продукцію, асортимент, кількість, строки поставки і ціна якої вказані в специфікаціях до цього Договору, які є його невід'ємною частиною.

15.08.2015 продавець виставив рахунок № 201569 на оплату товару.

Позивач платіжним дорученням №256537 від 25.05.2015 сплатив за товар.

На виконання умов Договору по залізничній накладній № 40532137 зі станції відправлення Іллічівськ (експ.) Одеської залізниці на станцію Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці 14.08.2015 прибув вагон № 55467294 з вантажем «Горішок коксовий».

Відповідно до зазначеної залізничної накладної вантажовідправником є державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт», вантаж прийнято залізницею до перевезення у вагоні № 55467294 вагою 52950 кг.

Вказаний вагон був виданий позивачу, як вантажоотримувачу, відповідно до статті 52 Статуту залізниць України зі складанням комерційного акта РА № 011153/536/1685 від 15.08.2015, у якому зафіксовано ознаки незбережного перевезення, такі як поглиблення та недостача.

Зокрема, у вказаному комерційному акті зазначається, що фактично у вище зазначеному вагоні виявився вантаж вагою нетто 47750 кг, що менше ваги вказаної в документах (52950 кг) на 5200 кг. Навантаження нижче рівня бортів на 40 см. Праворуч по центру вагона над 5-6 люками є воронкоподібне заглиблення діаметром 3,0 м., глибиною 1,0 м. У технічному відношенні вагон справний. Є зазор праворуч по руху поїзда між кришкою 6 люка та поперековою балкою вагона довжиною 300 мм, шириною 40 мм. Для запобігання подальшій втраті вантажу зазор закритий. Протікання вантажу немає. При повторному переважуванні вагона вага підтвердилась. Вантаж, який відсутній, міг поміститися в вагоні.

Зазначені обставини підтверджуються залученими до справи оригіналами накладної № 55467294, комерційного акта РА № 011153/536/1685 від 15.08.2015, акта 272/15 приймання продукції за кількістю від 17-18.08.2015.

Підпунктом 8 п. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним з способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Стаття 623 Цивільного кодексу України зобов'язує сторону, яка порушила зобов'язання відшкодувати завдані у результаті цього збитки

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Правилами перевезень вантажу у вагонах відкритого типу, затвердженими Міністерством транспорту України № 542 від 20.08.2001, встановлено, що перед навантаженням вантажу відправник зобов'язаний пересвідчиться, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів.

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно із статтею 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Згідно з ст. 115 Статуту, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

З комерційного акта слідує, що у технічному відношенні вагон був справний, вантаж маркований вапном, а тому позивачем та відповідачем-2 не доведено суду правопорушення відповідача-1 у спричинені позивачу збитків, натомість даний комерційний акт підтверджує факт не забезпечення відповідачем-2 схоронності вантажу під час його перевезення.

Відповідачем-2 усупереч вищевказаним положенням Закону та статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), не спростовано відсутність його вини у не забезпеченні схоронності переданого йому вантажу.

Розрахунок збитків, спричинених внаслідок недостачі, проведений позивачем з урахуванням норми відповідно до Правил перевезення вантажів (відомість-розрахунок №272 на недостачу вантажу). Згідно з вказаним розрахунком сума недостачі вантажу складає 22654,19 грн. (5200 (різниця між вагою нетто згідно з залізничною накладною і вагою нетто, визначеною під час перевантажування-1059 (норма недостачі, згідно з договором поставки, складає 2% від ваги нетто, вказаного в залізнодорожній накладній)*4558,92+ПДВ).

Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем-2 зобов'язань щодо перевезення довіреного йому вантажу, позивачу спричинені збитки в розмірі 22654,19 грн., які складаються з вартості відповідальної недостачі з ПДВ.

Вимоги до державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» пред'явлено не обґрунтовано і вони задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача-2.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Тверська, буд. 5, м. Київ, 03680, код 40075815) на користь публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (вул. Діагональна, буд. 11, м. Запоріжжя, 69035, код 00186542) 22654,19 грн. збитків, 1378,00 грн. судового збору.

У позові до державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» відмовити.

Рішення підписано 19.07.2016.

Суддя С. А. Ковтун