КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2016 р. Справа№ 911/481/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Бившев С.В. ( за довіреністю №0902-2016 від 09.02.2016 року)

від відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4 ( за довіреністю №354 від 15.03.2016)

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистеми України"

на рішення господарського суду Київської області від 15.03.2016р.

у справі № 911/481/16 (суддя: Ярема В.А.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистеми України"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5,

про стягнення 26 160,00 гривень

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою до відповідача про стягнення 26 160,00 грн., сплачених позивачем на виконання робіт автокраном. Також просив з метою забезпечення позову накласти арешт на 26 160,00 грн., які знаходяться на рахунку відповідача.

Рішенням господарського суду Київської області від 15.03.2016 р. у справі № 911/481/16 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що доказів наявності у відповідача договірного обов'язку повернути кошти суду не надано. При цьому зазначив, що у судових засіданнях 14.03.2016 р. та 15.03.2016 р. представником позивача не заперечувались виконання відповідачем робіт на протязі 19 годин.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Екосистеми України" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 15.03.2016 р. у справі № 911/481/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що замовлені роботи по демонтажу та монтажу металоконструкцій автокраном відповідачем виконані не були. Крім того зазначив, що кошти були сплачені за 24 години роботи, а відповідач працював 19 годин.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2016 апеляційну скаргу прийнято до розгляду та призначено розгляд справи № 911/481/16 на 24.05.2016 р.

В подальшому розгляд справи відкладався.

В судовому засіданні 05.07.2016 року представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між сторонами було укладено усний договір на виконання робіт автокраном XCMG QY25K5, за яким відповідач мав виконати роботи по демонтажу та монтажу конструкції водонапірної башти в м. Яготин, Яготинскього р-ну, Київської області.

23.09.2015 ФОП ОСОБА_5 було виставлено рахунок-фактуру №КВ-273 на послугу роботи автокрана XCMG QY25K5 кількістю 24 години та послугу його доставки загальною вартістю 26 160,00 грн. (а.с.12).

24.09.2015 р. за виставленим ФОП ОСОБА_5 рахунком-фактурою №КВ-273 від 23.09.2015 р. позивачем було сплачено на рахунок відповідача 26 160,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №53 від 24.09.2015. (а.с.11).

Позивач звернувся з позовними вимогами на підставі того, що замовлені роботи по демонтажу та монтажу металоконструкцій автокраном відповідачем в повному обсязі виконані не були, у зв'язку із чим ТОВ "Екосистеми України" звернулось до відповідача із претензією №1/18 від 18.11.2015 р., відповідно до якої вимагало повернути кошти у розмірі 26 160,00 грн.(а.с.8)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивач не надав доказів які б свідчили про об'єм робіт, час їх виконання, та вартість кожної години робіт.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтею 181 ГК України передбачено що, допускається укладання господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

У відповідності до статей 173, 174 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 6 ЦК Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 2 ст. 628 ЦК України, передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, колегія суддів приходить до висновку про те, що між сторонами у спрощений спосіб було укладено змішаний договір, який містить в собі елементи договорів підряду та надання послуг.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні, позивач згідно рахунку - фактури №КВ-273 від 23.09.2015 перерахував відповідачу кошти в розмірі 26160,00 грн. за послуги автокрана XCMG QY25K5 - 24 години (в розмірі 16800 грн.) та послуги/доставка автокрана XCMG QY25K5 (в розмірі 5000 грн.). Відповідачем була виконана послуга по доставці крану XCMG QY25K5, та частково виконані підрядником роботи протягом 19 годин на об'єкті у місті Яготин, які прийняті позивачем, про що свідчать підписи водія та представника замовника ОСОБА_6 у відповідному звітному рапорті(а.с.49). Виконання зазначених робіт сторони не заперечували в судовому засіданні.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки роботи були виконанні відповідачем лише на 19 годин, що не заперечується сторонами, тоді як позивач сплатив за 24 години робіт, тому кошти у сумі 4 200,00 грн. за 5 годин невиконаних робіт підлягають поверненню (1 година роботи = 700 грн.; 5 год. х 700 грн. +700 грн. ПДВ = 4 200,00грн. ).

В іншій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки як вже зазначалось та не заперечувалось сторонами, відповідачем було надано послугу з доставки крана XCMG QY25K5 на суму 5000,00грн. та роботи були виконанні відповідачем на протязі 19 годин на суму 13 300,00 грн., а тому вимоги щодо повного повернення коштів є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року необхідно скасувати та стягнути з відповідача на користь позивача частину попередньої оплати 4 200,00 грн.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Київської області від 15.03.2016 року у справі № 911/481/16 підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистеми України" на рішення господарського суду Київської області від 15.03.2016 року у справі № 911/481/16 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Київської області від 15.03.2016 року у справі № 911/481/16 скасувати.

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистеми України» задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (08130, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ: НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистеми України" (02125, м. Київ, пр.-т Визволителів 1 оф. 525, ) 4 200,00 грн., 242,53 грн. судовий збір за подачу позовної заяви та 1 157,52 грн. судовий збір за подачу апеляційної скарги. )

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Видачу наказу доручити господарському суду Київської області.

Матеріали справи № 911/481/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Л.В. Кропивна

Є.Ю. Пономаренко