ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2016 р.Справа № 922/1681/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Семенову О.Є.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Банк "Меркурій" м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", м. Харків
про стягнення грошових коштів в розмірі 50251,43 грн.
за участю представників сторін:

Представник позивача - ОСОБА_1, дов. від 15.06.2016р.;

Представник відповідача - ОСОБА_2, дов. від 01.02.2016р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство банк "Меркурій" м. Харків, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", м. Харків, про стягнення заборгованості в розмірі 50251,43 грн. за договором № 2013/ТП-ПР-9410 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 20.12.2012р., укладеним між сторонами даного спору. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 01.06.2016р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 13.06.2016р. об 11:45 год.

Ухвалою господарського суду від 13.06.2016р. розгляд справи відкладався на 11.07.2016р. об 11:15 год.

У судовому засіданні 11.07.2016р. представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Додаткових доказів по справі суду не надав.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.07.2016р. проти позову заперечував, відзив на позов не надав, заборгованість не спростував.

У судовому засіданні 11.07.2016р. сторони наголосили на тому, що не заперечують проти розгляду справи по суті в даному судовому засіданні.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 ГПК України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно ст. 75 ГПК України розглядає справу за наявними матеріалами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, 20.12.2012р. між ПАТ "Харківміськгаз" (постачальник, відповідач) та ПАТ Банк "Меркурій" (споживач, позивач) укладено договір № 2013/ТП-ПР-9410 на постачання природного газу за регульованим тарифом, відповідно до умов якого постачальник протягом 2013 року здійснює споживачу постачання природного газу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Сторони у п. 4.4 договору домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до п. 4.1. та 4.2. договору, є обов'язковою для сторін з дати набуття нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами договору.

Розрахунковий період за договором становить один місяць - з контрактної години першого дня місяця до контрактної години першого дня наступного місяця включно (п. 4.5 договору).

Відповідно до п. 4.5.2. договору, загальна вартість договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу споживачу.

Згідно з п. 4.6. договору, оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного договірного обсягу постачання газу згідно з додатком 2.

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередній період (п. 4.6.2. договору).

Відповідно до п.4.6.5. договору у разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати поставленого газу наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу.

Як свідчать матеріали справи, 24.12.2014р. платіжним дорученням № 1585 від 24.12.2014р., відповідач (споживач) перерахував відповідачу, в якості передплати за укладеним договором № 2013/ТП-ПР-9410 від 20.12.2012р. - 57978,00 грн.

Згідно акту звірки взаємних розрахунків, який було підписано сторонами 15.12.2015р. переплата за поставлений газ ПАТ Банк "Меркурій" за договором №2013/ТП-ПР-9410 від 20.12.2012р. склала 50251,43 грн.

Листами від 15.12.2015 р. №1194/13 та від 16.02.2016р. №75, які були отримані 15.12.2015р. та 25.02.2016р. відповідно, ПАТ Банк "Меркурій", як споживач, просив повернути суму невикористаної переплати в розмірі 50251,43 грн. на рахунок банку.

Крім того, на адресу відповідач 16.03.2016р. було направлено претензію про повернення суми переплати за договором №2013/ТП-ПР-9410 на поставку природного газу за регульованим тарифом від 20.12.2012р., яка залишилась без відповідно реагування з боку відповідача, що і стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської області із позовом про повернення суми невикористаної переплати за договором №2013/ТП-ПР-9410 в розмірі 50251,43 грн.

На час розгляду справи, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем даної суми заборгованості у добровільному порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 16 ЦК України, частиною 2 статті 20 ГК України, одним із способів захисту права є примусове виконання обовязку в натурі (присудження до виконання обовязку в натурі).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 662, 664 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар" Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві..

В силу положень ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як свідчать матеріали справи та не спростовано відповідачем у судових засіданнях, на виконання умов договору, платіжним дорученням № 1585 від 24.12.2014р., відповідач (споживач) перерахував відповідачу, в якості передплати за укладеним договором № 2013/ТП-ПР-9410 від 20.12.2012р. - 57978,00 грн.

Згідно акту звірки взаємних розрахунків, який було підписано сторонами 15.12.2015р. переплата за поставлений газ ПАТ Банк "Меркурій" за договором №2013/ТП-ПР-9410 від 20.12.2012р. склала 50251,43 грн.

Листами від 15.12.2015 р. №1194/13 та від 16.02.2016р. №75, які були отримані 15.12.2015р. та 25.02.2016р. відповідно, ПАТ Банк "Меркурій", як споживач, просив відповідача повернути суму невикористаної переплати в розмірі 50251,43 грн. на рахунок банку.

Крім того, на адресу відповідача 16.03.2016р. було направлено претензію про повернення суми переплати за договором №2013/ТП-ПР-9410 на поставку природного газу за регульованим тарифом від 20.12.2012р., що не заперечується відповідачем.

Однак, всупереч умовам договору №2013/ТП-ПР-9410 на поставку природного газу за регульованим тарифом від 20.12.2012р. відповідач не повернув дану суму переплата за поставлений газ на рахунок ПАТ Банк "Меркурій".

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право, в тому числі, подавати докази.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження повернення позивачу зазначеної суми, сплаченої позивачем як передплата за поставлений газ, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 50251,43 грн. заборгованості за договором № 2013/ТП-ПР-9410 на поставку природного газу за регульованим тарифом від 20.12.2012р., належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи, що є підставою для задоволення позову ПАТ Банк "Меркурій" у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз" (61004, м. Харків, вул. Москальовська (Жовтневої революції), 57/59, ) на користь Публічного акціонерного товариства Банк "Меркурій" (6100, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 23, ) заборгованість за договором № 2013/ТП-ПР-9410 на поставку природного газу за регульованим тарифом від 20.12.2012р. в розмірі 50251,43 грн., судові витрати в розмірі1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.07.2016 р.

Суддя ОСОБА_3

справа № 922/1681/16