КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2016 р. Справа№ 910/112/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Коршун Н.М.

Дикунської С.Я.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Ржевська К.В. (довіреність б/н від 01.12.2014 р.)

від відповідача - Коваль Д.І. (довіреність №2 від 22.02.2016 р.)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Мобілком»

на рішення господарського суду міста Києва від 23.03.2016 р.

у справі №910/112/16 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт Ф.К.А.У»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Мобілком»

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт Ф.К.А.У» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Мобілком» про стягнення з відповідача 36000,00 грн. основного боргу, 2978,63 грн. пені, 27848,03 грн. інфляційних втрат, 2091,95 грн. 3% річних.

В ході розгляду даної справи в суді першої інстанції, позивачем була подана заява про уточнення позовних вимог, в якій останній просив стягнути з відповідача 33630,46 грн. основного боргу, 3025,12 грн. пені, 24757,22 грн. інфляційних втрат, 1900,67 грн. 3% річних

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.03.2016 р. позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 24000,00 грн. основного боргу, 1969,31 грн. пені, 19249,08 грн. інфляційних втрат, 1475,51 грн. 3% річних та 898,28 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та не в повному обсязі було з'ясовано обставини справи.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, в позові відмовити.

В судовому засіданні 11.07.2016 р. представником відповідача заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення провадження по справі №910/9014/16.

Колегія суддів, вислухавши думку представника позивача, не знаходить підстав для задоволення вказаного клопотання у зв'язку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

01.06.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія "Мобілком» (постачальник) було укладено договір поставки №П4643.

01.01.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія "Мобілком» (замовник) було укладено договір про торговельне співробітництво (надання послуг) №У4643, згідно умов якого виконавець зобов'язався надати замовнику послуги щодо передпродажної підготовки товарів замовника та маркетингові послуги (далі - передпродажні послуги та маркетингові послуги відповідно окремо, разом - послуги), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконавцю належним чином надані послуги (п.1.1).

Метою надання послуг згідно цього договору є стимулювання та сприяння реалізації товарів замовника (п.1.2).

Замовник зобов'язується сплатити виконавцю вартість належно наданих послуг згідно обсягів та умов, зазначених у цьому договорі (п.1.3).

Факт належного надання послуг за даним договором підтверджується актом, підписаним повноважними представниками сторін, у порядку, передбаченому цим договором (п.1.4).

Відповідно до цього договору, в процесі надання передпродажних послуг виконавець надає замовнику наступні послуги: послуги з консолідації замовлень виконавцем на поставку товарів замовника. Зміст послуги - виконавець здійснює автоматизацію відправки та отримання консолідованих замовлень, а також їх безпечну трансмісію замовнику (п.2.1.7).

Виконавець надає замовнику наступні маркетингові послуги: зокрема послуги з організації руху товарів замовника до покупців та кінцевих споживачів. Зміст послуги - централізація поставок виконавцем, що надає замовнику можливість не передавати товари безпосередньо у кожну торговельну точку виконавця в окремій адміністративно-територіальній одиниці, а поставляти товари централізовано, та тим самим, оптимізувати витрати замовника (п.2.2.1).

Послуги зі стимулювання та розширення ринку збуту товарів замовника. Зміст послуги - стимулювання виконавцем збуту товару в кожній новій торговельній точці (п.2.2.4).

Квартальна фіксована вартість передпродажних послуг виконавця складає 5.00 % від загальної вартості всіх поставлених товарів замовником (без ПДВ) за кожен квартал, що продаються у торгівельних точках, на які розповсюджуються передпродажні послуги, визначені п.2.1.4 даного договору. Квартальна фіксована вартість передпродажних послуг розраховується виконавцем щоквартально, відображається в акті та надається замовнику відповідно до п. 3.7. даного договору (п.3.1.2).

Вартість послуги з консолідації замовлень на поставку згідно п.2.1.7 складає 0.20 % від загальної вартості всіх поставлених товарів замовником (без ПДВ) за звітний квартал, що продаються у торгівельних точках, на які розповсюджуються послуги з оформлення замовлення на поставку за весь період дії даного договору (п.3.1.9).

Вартість послуги з організації руху товарів замовника до покупців та кінцевих споживачів шляхом централізації поставок згідно п.2.2.1 складає 4.00% від загальної вартості всіх поставлених товарів замовником (без ПДВ) за квартал в якому було надано послуги (п.3.3.1).

Вартість послуги зі стимулювання та розширення ринку збуту товарів замовника згідно п.2.2.4 визначається наступним чином: 3000.00 грн. без урахування ПДВ за кожну нову торгівельну точку, де надаються послуги. Виконавець проводить розрахунок вартості цієї послуги, складає акт та передає його замовнику після початку надання послуг виконавцем в кожній новій торговельній точці, в якій здійснюється таке стимулювання та розширення (п.3.3.5).

Розрахунки за належним чином надані послуги виконавця здійснюються замовником не пізніше 15 днів з моменту надання виконавцем 3амовнику рахунку-фактури за надані послуги. Рахунок-фактура складається виконавцем на основі акту, наданого згідно п.3.7. цього договору, і підписаного сторонами. Рахунок-фактура повинен містити реквізити договору та акту, на основі якого його було складено (п.3.6).

Порядок приймання послуг: акт по всім наданим послугам надається виконавцем замовнику щоквартально до 15 числа місяця, наступного після закінчення відповідного кварталу, у якому було надано послуги, окрім актів визначених в п. 3.3.3, які надаються щомісячно, п.3.3.5. та п 3.1.8. даного договору, якщо інше не передбачено цим договором. Замовник зобов'язаний підписати акт і повернути виконавцю підписаний екземпляр виконавця не пізніше 5 (п'яти) днів з моменту його надання виконавцем або надати в письмовому вигляді вмотивовану відмову. Якщо вмотивована відмова не надана виконавцю протягом 5 (п'яти) днів, послуги вважаються прийнятими, а акт підписаним (п.3.7).

Акти повинні містити перелік та обсяг послуг, наданих виконавцем замовнику протягом відповідного кварталу (звітний квартал), вартість кожного виду наданих у цьому кварталі послуг та їх загальну вартість, що підлягає сплаті замовником (п.3.8).

За порушення строків проведення оплати, визначених цим договором, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення (п.6.4).

Даний договір набуває чинності та діє з дати його підписання по 31 грудня 2014 року включно, а в частині виконання зобов'язань сторонами - до повного і належного їх виконання. У разі якщо сторони виявлять бажання продовжити свої правовідносини в наступному році, вони повинні укласти про таке новий договір про торговельне співробітництво (надання послуг) на 2015 рік. Якщо сторони не укладуть такий новий договір до 1 січня 2015 року, то дія даного договору буде автоматично продовжена до моменту укладення нового договору, але не довше ніж по 31 березня 2015 року включно (п.9.1).

Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) №31307873 від 31.12.2013 р. по договору №П4643 від 01.06.2013 р. виконавцем було надано, а замовником прийнято послуги згідно п.3.3.5 цього договору на суму 36000,00 грн. При цьому, вказаний акт скріплений печатками сторін та підписаний з боку виконавця бухгалтером згідно наказу №79-П від 07.05.2013 р.

(а.с. 91 т. 1). Як стверджує позивач, з боку відповідача даний акт був підписаний головним бухгалтером відповідача.

Акти виконаних робіт (наданих послуг) №31401022 від 13.03.2014 р. за послуги згідно п.3.3.5 договору про торговельне співробітництво (надання послуг) №У4643 від 01.01.2014 р. на суму 7200,00 грн. та №31402086 від 31.03.2014 р. за послуги згідно п.п. 3.3.1, 3.1.9, 3.1.2 цього ж договору на суму 2430,46 грн. з боку відповідача не підписані. Вказані акти надіслані позивачем на адресу відповідача 09.02.2016 р., що підтверджується фіскальним чеком відділення зв'язку від 09.02.2016 та описом вкладення у цінний лист.

На підставі вищевказаних актів позивачем відповідачу були надані відповідні рахунки-фактури для оплати послуг позивача.

Як стверджує позивач, заборгованість відповідача перед позивачем за актом виконаних робіт (наданих послуг) №31307873 від 31.12.2013 р. складає 24000,00 грн., за актом №31401022 від 13.03.2014 р. - 7200,00 грн., а за актом №31402086 від 31.03.2014 р. - 2430,46 грн., а всього на суму 33630,46 грн.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором ( ч. 1 ст.903 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Пунктом п. 3.6 договору визначено, що розрахунки за належним чином надані послуги виконавця здійснюються замовником не пізніше 15 днів з моменту надання виконавцем замовнику рахунку-фактури за надані послуги. Рахунок-фактура складається виконавцем на основі акту, наданого згідно п.3.7. цього договору, і підписаного сторонами. Рахунок-фактура повинен містити реквізити договору та акту, на основі якого його було складено.

Як свідчать обставини справи, відповідачем було підписано та скріплено печаткою тільки акт виконаних робіт (наданих послуг) №31307873 від 31.12.2013 р. по договору №П4643 від 01.06.2013 р. на суму 36000,00 грн.

Обґрунтовуючи свої заперечення щодо заборгованості за актом №31307873 від 31.12.2013 р. згідно договору №П4643 від 01.06.2013 р. відповідач пояснив, що послуги згідно цього акту вже були оплачені ним на підставі попередньо укладених між сторонами договорів, у зв'язку з тим, що всі 10 торговельних закладів, які зазначені позивачем в коментарі до рахунку №31307873 від 31.12.2013 р., що надісланий відповідачу разом з вищезазначеним актом, були відкриті до дати підписання договору №П4643 від 01.06.2013 р. та не можуть вважатися новими в розумінні положень цього договору, а саме: відповідно до п.п. 2.2.4. п. 2.2. договору, згідно якого виконавець надає замовнику зокрема послуги зі стимулювання та розширення ринку збуту товарів замовника, зміст послуги - стимулювання виконавцем збуту товару в кожній новій торговельній точці, однак суд відхиляє дані твердження відповідача з огляду на те, що вказаний акт підписаний та скріплений печатками обох сторін без зауважень та заперечень, доказів звернення до позивача із зауваженнями щодо кількості та якості наданих послуг після отримання даного акту відповідачем суду не надано.

Вищеназваний акт №31307873 від 31.12.2013 р. скріплено печаткою відповідача, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення відповідальних осіб підприємства відповідача до органів внутрішніх справ з заявами про втрату печатки відповідача, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі замовника.

Крім цього, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що особа, яка підписала акт з боку відповідача, не є уповноваженою на підписання акту №31307873 від 31.12.2013 р.

Тому судом першої інстанції вірно встановлено, що доведеним є факт надання позивачем зазначених у вказаному акті послуг.

З урахуванням положень ст. 530 ЦК України, приписів п. 3.6 договору, строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по оплаті вартості наданих позивачем послуг за актом №31307873 від 31.12.2013 р. станом на момент розгляду даної справи настав. Проте, відповідач оплату за надані позивачем послуги здійснив не повністю, сплативши на рахунок позивача лише 12000,00 грн. з належних 36000,00 грн.

Відповідачем належними та допустимими доказами факт наявності заборгованості та її розмір не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості за актом №31307873 від 31.12.2013 р. у розмірі 24000,00 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за актами виконаних робіт (наданих послуг) №31401022 від 13.03.2014 р. за послуги згідно п.3.3.5 договору про торговельне співробітництво (надання послуг) №У4643 від 01.01.2014 р. на суму 7200,00 грн. та актом №31402086 від 31.03.2014 р. за послуги згідно п.п. 3.3.1, 3.1.9, 3.1.2 цього ж договору на суму 2430,46 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки позивачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що послуги по актам виконаних робіт (наданих послуг) №31401022 від 13.03.2014 р. за договором про торговельне співробітництво (надання послуг) №У4643 від 01.01.2014 р. на суму 7200,00 грн. та актом №31402086 від 31.03.2014 р. на суму 2430,46 грн. були фактично надані і прийняті відповідачем, а відтак позовні вимоги в цій частині є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Наданий позивачем лист про виставлення рахунку №31401022 від 13.03.2014 р. електронною поштою не є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України, оскільки з наданого листа не вбачається на адресу якого саме контрагента був надісланий рахунок, по якому договору та на яку суму.

За прострочення виконання грошового зобов'язання за актом №31307873 від 31.12.2013 р. позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 19249,08 грн., 3% річних у розмірі 1475,51 грн. та пеню у розмірі 1969,31 грн.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів за надані позивачем послуги за актом №31307873 від 31.12.2013 р. не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань і він вважається таким, що прострочив. Відповідно, є підстави для застосування по відношенню до відповідача встановленої законом відповідальності.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.4 укладеного між сторонами договору про торговельне співробітництво (надання послуг) №У4643 встановлено, що за порушення строків проведення оплати, визначених цим договором, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення.

За таких обставин, колегія суддів, перевіривши розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 1969,31 грн. є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегією суддів перевірено належний до сплати розмір 3% річних та інфляційних втрат за період, який зазначений позивачем у розрахунку до позовної заяви, у зв'язку з чим апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, а отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних у розмірі 1475,51 грн. та 19249,08 грн. інфляційних втрат.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат за актом виконаних робіт (наданих послуг) №31401022 від 13.03.2014 р. та актом №31402086 від 31.03.2014 р. з огляду на недоведеність факту надання відповідних послуг відповідачу за цими актами, і як наслідок, відсутність зі сторони відповідача прострочення виконання грошового зобов'язання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та не в повному обсязі було з'ясовано обставини справи, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 23.03.2016 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Мобілком» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 23.03.2016 р. у справі №910/112/16 залишити без змін.

Справу №910/112/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Н.М. Коршун

С.Я. Дикунська