ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.07.16р. Справа № 904/4362/16

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Солнишкіній Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Державного підприємства "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паперова Фабрика", м. Дніпропетровськ

про визнання недійсним договору №550 від 12.09.2014р.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. №1804/2016/1 від 18.04.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_2, дов. №3 від 01.04.2016р.

в судовому засіданні від 15.06.2016р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України проголошено перерву до 13.07.2016р.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» м. Дніпропетровськ звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Паперова Фабрика» м. Дніпропетровськ з позовом про визнання недійсним договору №550 від 12.09.2014р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобовязань за договором №550 від 12.09.2014р. про надання послуг з капітального ремонту електродвигунів, неналежне оформлення податкових накладних; акт перевірки ДПІ в Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області; статті 203, 215 Цивільного кодексу України, статтю 207 Господарського кодексу України.

Позивач зазначає, що між сторонами був укладений договір №550 від 12.09.2014р., про надання відповідачем послуг з капітального ремонту 12 електродвигунів ДТ-9Н в обємі КР2. відповідно до акту виконаних робіт від 19.12.2016р. відповідач здійснив ремонт електродвигунів. Платіжними дорученнями від 10.12.2014р. та від 17.12.2014р. позивачем було перераховано вартість наданих послуг з ремонту.

За результатами проведеної ДПІ в Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства в період з 01.04.2013р. по 31.12.2014р. було встановлено завищення позивачем податкового кредиту на 1576633грн.74коп. Податковий кредит був задекларований за податковими накладними, які складені з порушенням чинного законодавства, та їх фотокопіями.

З огляду на викладене. позивач просить визнати договір недійсним.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2016р. було порушено провадження у справі та призначено судове засідання.

У відзиві, наданому до суду 14.06.2016р., відповідач не погодився із заявленими вимогами та наполягав на їх необґрунтованості.

Відповідач зазначає, що податкові накладні №167 від 10.12.2014р. та №267 від 17.12.2014р. оформлені з дотриманням чинного на момент їх складання законодавства та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Посилаючись на специфікацію №1 до договору, акт №1 від 20.10.2014р. приймання електрообладнання в ремонт, акт від 19.12.2014р. прийняття робіт (надання послуг), відповідач зазначає, що основні зобовязання за оспорюваним договором також належним чином виконані.

Крім того, відповідач зазначає, що посилання позивача на неналежне виконання зобовязань за договором не може бути підставою для визнання правочину недійсним. Оспорюваний договір укладений з дотриманням вимог чинного законодавства. Відповідач належним чином виконав свої зобовязання за договором.

Позивачем були надані клопотання про призначення товарознавчої та економічної судових експертиз, проведення яких заявник просив доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На розгляд судових експертів заявник просив поставити питання визначення ринкової вартості робіт з капітального ремонту 12 електродвигунів ДТ-9Н в обємі КР2; документального підтвердження обґрунтованості витрат з оплати позивачем робіт, виконаних відповідачем за договором №550 від 12.09.2014р.; економічної обґрунтованості - укладення між сторонами договору №550 від 12.09.2014р.; - витрат з оплати робіт за договором №550 від 12.09.2014р.; наявності збитків в результаті виконання позивачем замовлення АТ «Соколовсько-Сарбайське гірничо-збагачувальне виробниче обєднання»; встановлення завищення обсягу та вартості робіт, виконаних відповідачем за договором №550 від 12.09.2014р.; документального підтвердження висновків позапланової виїзної перевірки позивача в частині завищення податкового кредиту з податку на додану вартість за операціями за договором №550 від 12.09.2014р.

Відповідач не заперечував проти задоволення клопотань позивача.

Дослідивши клопотання позивача про призначення товарознавчої та економічної судових експертиз, суд відмовляє в їх задоволенні з огляду на предмет позовних вимог. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, господарський суд встановив наступне.

Державним підприємством «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозбудування» (далі замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика» (далі виконавець) був підписаний договір №550 від 12.09.2014р. (далі договір).

За цим договором виконавець зобовязується надати замовнику послуги з капітального ремонту електродвигунів ДТ-9Н в обємі КР2, а замовник прийняти та оплатити виконані та надані послуги.

Відповідно до пункту 1.2 договору найменування (номенклатура, асортимент), кількість послуг зазначається сторонами в специфікації, яка є невідємною частиною договору. Згідно специфікації №1 загальна вартість послуг з капітального ремонту 12 електродвигунів ДТ-9Н в обємі КР2 становить 2966400грн.

Звертаючись до суду з позовом про недійсність договору на підставі норм статей 203, 215 Цивільного кодексу України та статтю 207 Господарського кодексу України, в якості підстави недійсності позивач посилається на порушення відповідачем зобовязань за договором щодо належного оформлення податкових накладних №167 від 10.12.2014р. та №267 від 17.12.2014р.

Стаття 215 Цивільного кодексу України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статі 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 207 Господарського кодексу України визначає, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства (частина перша статті 207 Господарського кодексу України), є наявність наміру хоча б у однієї з сторін щодо настання відповідних наслідків.

До господарських договорів, що підпадають під ознаки відповідної норми, слід відносити ті, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави і суспільства і спрямовані, зокрема, на: використання всупереч законові державної або комунальної власності; незаконне заволодіння, користування розпорядження (в тому числі відчуження) об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (статті 14, 15 Конституції України); відчуження викраденого майна; виробництво і відчуження певних об'єктів, вилучених або обмежених у цивільному обігу (відповідні види зброї, боєприпасів, наркотичних засобів, іншої продукції, що має властивості, небезпечні для життя та здоров'я громадян, тощо); виготовлення і поширення літератури та іншої продукції, що пропагує війну, національну, расову чи релігійну ворожнечу; приховування від оподаткування доходів, інше ухилення від сплати податків; виготовлення чи збут підробних документів і цінних паперів; незаконне вивезення за кордон валютних коштів, матеріальних чи культурних цінностей; використання власного майна на шкоду інтересам суспільства, правам, свободі і гідності громадян.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Інших підстав недійсності оспорюваного договору, окрім неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань, позивачем не наведено. Виконання чи невиконання сторонами зобовязань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.

З огляду на підстави недійсності договору №550 від 12.09.2014р., викладені в позові, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, статтями 1, 2, 4, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» м. Дніпропетровськ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Паперова Фабрика» м. Дніпропетровськ про визнання недійсним договору №550 від 12.09.2014р. відмовити.

В судовому засіданні від 13.07.2016р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 18.07.2016р.

Суддя ОСОБА_3