Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" липня 2016 р. Справа № 906/423/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

за участю секретаря судового засідання: Кратюк О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Невисевич О.М. - директор (наказ 24-к від 01.02.2014), Невисевич М.В. - представник за дов. від 05.07.2016

від відповідача: ОСОБА_3 - паспорт НОМЕР_1 від 11.11.2005, ОСОБА_4 - представник за дов. від 08.06.2016

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" (м. Коростишів, Житомирської області)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (м. Коростишів, Житомирської області)

про стягнення 22242,00 грн.

Підприємство Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 22242,00 грн, з яких: 12117,00 грн неустойки за час прострочення користування торгівельним майданчиком НОМЕР_2 та 10125,00 грн за користування торгівельним майданчиком НОМЕР_3.

Ухвалою від 23.05.2016 господарський суд порушив провадження у справі, викликав в засідання суду повноважних представників сторін.

Ухвалою суду від 09.06.2016 розгляд справи було відкладено для витребування у сторін додаткових документів.

Ухвалою від 23.06.2016 господарський суд відклав розгляд справи та призначив судове засідання на 06.07.2016.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві; надали усні пояснення по суті спору; вказали, що договір оренди торгівельного майданчика пролонгується у разі відсутності спірних питань, зокрема заборгованості орендаря, відсутності заперечень з боку адміністрації та за наявності заяви орендаря. Враховуючи відсутність заяви орендаря та наявність заборгованості з орендної плати станом на 31.12.2014, вважає що договір оренди припинив свою дію; зазначив, що відповідач на даний час не звільнив торгівельні майданчики, які заходяться у власності відповідача. Надав для долучення до матеріалів справи угоду №118 від 31.03.2009 (а. с. 138 -141).

Відповідач та її представник щодо позову заперечили з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву від 23.06.2016; вказали, що земельна ділянка, на якій розташований торгівельний майданчик, не знаходиться у власності позивача, тому він не має права на укладання договорів оренди. Крім того зазначили, що Підприємство Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" та КП "Кооперативний ринок" є різними юридичними особами та між якими не було вчинено жодних дій щодо правонаступництва та процедури реорганізації здійснено не було. Надали для долучення до матеріалів справи копії постанови РАГС від 25.05.2016 (а. с. 143 -149).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п.1.1 Статуту, Підприємство Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" є підприємством, створеним Коростишівською районною спілкою споживчих товариств, яка є його засновником та власником всього майна.

Згідно п.1.2 Статуту Підприємство райспоживспілки "Кооперативний ринок" також є правонаступником прав та обов'язків Кооперативного підприємства "Кооперативний ринок" й створене виділенням з райспоживспілки на базі майна КП "Кооперативний ринок" відповідно до рішення Ради Засновників зборів від 25.11.03р., протокол №5 з передачею йому прав і зобов'язань райспоживспілки в межах прав та зобов'язань КП "Кооперативний ринок".

Відповідно до пп. 2.3.2 та 2.3.3. п. 2.3 Статуту, одним з предметів діяльності підприємства є організація і надання ринкових послуг населенню, організація, підприємствам, що здійснюють торгівлю на ринку і надають послуги та надання в оренду основних засобів та торгових місць ринку.

31.12.2013 між Підприємством Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" (орендодавець, позивач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (орендар, відповідач) укладено договір оренди № 54.

За умовами п. 1.1. Договору, предметом договору є торгівельні майданчики НОМЕР_2 та НОМЕР_3 площею 7 кв.м та 5 кв.м., місцезнаходження яких зазначені на плані розміщення торгівельних місць ринку.

Карта-схема розміщення торгових місць ринку, була розроблена у 2003 році та погоджена з місцевими органами: СЕС, Ветеринарною медициною, пожежного нагляду, архітектурно-будівельною комісією, Державтоінспекцією (а.с. 19).

Відповідно до п. 1.3 Договору, об'єкт оренди надається орендодавцем у тимчасове платне користування орендарю для провадження торговельної діяльності.

Орендар набуває права користування об'єктом оренди з дати початку дії Договору відповідно до п.6 договору, тобто з 01.01.2014 до 31.12.2014 включно.

Пунктом 3.1. сторони визначили, що орендна плата складає 403,90 грн та 337,50 грн на місяць та вноситься орендарем на розрахунковий рахунок або в касу орендодавця до 10 числа місяця, за який проводиться оплата.

Відповідно до п. 4.3.3 Договору відповідач взяв на себе зобов'язання своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Як вбачається з прибуткових касових ордерів, розрахунки відповідачем були проведені на суму 8896,80 грн (а.с. 29-40):

- №453 від 01.02.2014 - 741,40 грн;

- №1255 від 11.03.2014 - 741,40 грн;

- №1604 від 28.03.2014 - 741,40 грн;

- №2183 від 06.05.2014 - 741,40 грн;

- №2701 від 17.06.2014 - 741,40 грн;

- №3238 від 23.07.2014 - 741,40 грн;

- №3629 від 16.08.2016 - 741,40 грн;

- №3976 від 09.09.2014 - 741,40 грн;

- №4564 від 24.10.2014 - 741,40 грн;

- №5239 від 02.12.2014 - 741,40 грн;

- №777 від 27.02.2015 - 741,40 грн;

- №1236 від 31.03.2015 - 741,40 грн.

Таким чином відповідачем повністю було виконано договір оренди НОМЕР_4 від 31.12.2013 по оплаті орендної плати за торговельні майданчики НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

Однак позивач наполягає на тому, що відповідач повинна була повернути дані торговельні майданчики, як об'єкти договору оренди позивачу, чого відповідачем зроблено не було. Тому позивач, що у зв"язку з цим нарахував неустойку відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України в сумі 22242,00 за періо з 01.01.2015 по 01.04.2016 (а. с. 28).

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказала, що договір не містить строку передання майна та це майно не було передане в користування. Вважає, що предметом оренди є частина площі на місцевості, що призначена для встановлення відповідних конструкцій і забезпечення їх подальшої діяльності. Ця площа нерозривно пов'язана із земельною ділянкою, оскільки безпосередньо на земельну ділянку нанесено асфальтне покриття, тому фактичним предметом договору оренди є частина земельної ділянки. Крім того, наголошує що Кооперативний ринок як об'єкт був предметом дослідження судової будівельно-технічної га земельно-технічної експертизи, призначеної господарським судом Житомирської області у справі №906/609/15 та проведеної незалежним інститутом судових експертиз.

Відповідно до висновку експерта №8557 від 10.02.2016, серед об'єктів, розташованих по периметру адреси: АДРЕСА_1, експертом виявлено ряд об'єктів нерухомого майна, тимчасові споруди та малі архітектурні форми (лотки, контейнери, майданчик для торгівлі з машин, аптечний кіоск, огорожа без суцільного контуру), будівлі, які не відносяться до нерухомості, а також зовнішні інженерні мережі та благоустрій території у вигляді асфальтного покриття (а. с. 82-117).

Позивач, заперечуючи проти тверджень відповідача, вказав, що угодою № 118 на оплату резервування земельної ділянки від 31.03.2009 (з подальшими змінами), яка укладена між ПКР "Кооперативний ринок" так Коростишівською міською радою, підприємству Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" для обслуговування майнового комплексу була надана земельна ділянка площею 1,2 га за адресою АДРЕСА_1 (а. с 138-141).

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 с. 627 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору оренди № 54 від 31.12.2013.

Відповідно до п. 6 статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Разом з тим як встановлено судом відповідач виконав своє зобов"язання в повному обсязі, що не заперечується позивачем.

Листом від 16.01.2015 позивач направив претензію №21, в якій повідомив орендаря про порушення ч. 1 ст. 785 ЦК України та зазначив, що за ч. 2ст. 785 ЦК України нараховується неустойка в розмірі подвійної плати за користування річчю (а. с. 42). Даний лист відповідач отримала 24.01.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте залишила без відповіді та задоволення.

Позивач, в підтвердження факту використання відповідачем торгівельних майданчиків НОМЕР_2 і НОМЕР_3, надав до матеріалів справи акт від 01.04.2016, де зазначається що станом на 01.04.2016 відповідач здійснює торгову діяльність на ПР "Кооперативний ринок" (а. с. 53).

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ч.2 ст.785 ЦК України).

Відповідно до п. 4.2.5 Договору у разі якщо орендар після припинення дії Договору в семиденний термін не звільнить об"єкт оренди. Орендодавець переміщає тимчасову споруду, що встановлена на орендованому торговельному місці на штрафмайданчик ринку.

Тобто аналізуючи даний пункт суд прийшов до висновку, що металевий кіоск - є тимчасовою спорудою, яка розташована на території ринку.

Крім того, відповідач наполягає на тому, що у позивача відсутнє право користування земельною ділянкою, оскільки земельна ділянка, на якій розташовано ринок, не відведена позивачу у встановлений законом спосіб в оренду.

Так, на підтвердження користування земельною ділянкою, позивачем надано Угоду №118 від 31.03.2009 на оплату резервування земельної ділянки, укладену між Коростишівською міською радою.

У постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 25.05.2016 у справі №906/490/15 зазначено, що додатковою угодою про внесення змін та доповнень до Угоди про оплату резервування земельної ділянки №118 від 31.03.2009 від 13.01.2014, продовжено термін її дії до 31.03.2014 (а. с. 143 -149).

Відповідно до Правил торгівлі на ринках, затверджених спільним наказом Мінекономіки, Міністерства внутрішніх справ, ДПА України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації від 26.02.2002р. № 57/188/84/105 та прийнятих у відповідності з ними Правил торгівлі на ПР «Правил торгівлі на ПР «Кооперативний ринок» територія ринку має відокремлену і відгороджену від проїжджої частини, житлового і комунального секторів ділянку землі.

Згідно з п.2 "Правил торгівлі на ринках", затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, ДПА України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №57/188/84/105 від 26 лютого 2002 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №288/6576 від 22 березня 2002 року, в яких встановлено вимоги щодо функціонування створених в установленому порядку ринків усіх форм власності, організації оптового та роздрібного продажу на них товарів, надання послуг, додержання ветеринарних, санітарних, протипожежних вимог і правил безпеки праці, прав споживачів і вимог податкового законодавства, зазначено що ринок - це суб'єкт господарювання, створений на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування земельній ділянці і зареєстрований в установленому порядку, функціональними обов'язками якого є надання послуг та створення для продавців і покупців належних умов у процесі купівлі-продажу товарів за цінами, що складаються залежно від попиту і пропозицій.

Ринок незалежно від форми власності та організаційно-правової форми керується у своїй діяльності законодавством України. (п.3 "Правил торгівлі на ринках")

Рішенням Коростишівської міської ради №762 від 03.04.2014 затверджені "Правила торгівлі на ПР "Кооперативний ринок", пунктом 2 яких, також вказується на обов'язковість відведення земельної ділянки для функціонування ринку (а. с. 16 -18).

Проте, як встановлено постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 25.05.2016 у справі №906/490/15, спірна земельна ділянка є комунальною власністю міста та віднесена до земель резерву міської ради, що підтверджується рішенням Коростишівської міської ради від 17.10.2002 "Про припинення права користування земельною ділянкою Коростишівському ринку" .

Посилання позивача на те, що відносини щодо користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 було врегульовано між підприємством та Коростишівською міською радою на підставі Угоди №118 на оплату резервування земельної ділянки від 31.03.2009 (зі змінами та доповненнями), метою якої було резервування, на період виготовлення технічної документації, земельної ділянки орієнтовною площею 1,2 га, яка надавалась ПР "Кооперативний ринок" для обслуговування майнового комплексу, судом не береться до уваги, оскільки термін дії даної угоди був продовжений до 31.03.2014.

Тобто враховуючи викладене суд зазначає, що з 01.04.2014 позивач, як суб'єкт господарювання, здійснював свою діяльність на земельній ділянці не відведеній для цього рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування.

Даного висновку дійшов Рівненський апеляційний господарський суд в постанові від 25.05.2016 у справі №906/490/15.

Таким чином позивачем неправомірно нарахована неустойка за період з 01.01.2015 по 01.04.2016, оскільки дія Угоди №118 на оплату резервування земельної ділянки від 31 березня 2009 (зі змінами та доповненнями) де знаходяться торгівельні майданчики НОМЕР_2 та НОМЕР_3, закінчилася 31.03.2014.

Одночасно, термін дії Договору оренди НОМЕР_4 від 31.12.2013, укладений між сторонами, закінчився 31.12.2014.

У зв"язку з цим суд відмовляє в задоволенні неустойки в розмірі 15795,00 грн.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

За змістом статті 33 ГПК України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Судовий збір покладається на позивача.

Разом з тим, при розгляді справи судом встановлено вину Коростишівської міської ради у спорі, що виник, виражену у формі бездіяльності посадових осіб щодо виконання покладених на них законом обов'язків з контролю за використовуваною відповідачем земельною ділянкою, що порушує вимоги чинного законодавства, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Державну політику у сфері оренди здійснюють, зокрема, органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Згідно із ст. 19 цього ж Закону орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються, зокрема, органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності.

Приписами ст. 32 названого Закону передбачено, що контроль за використанням майна, переданого в оренду (крім іншого окремого індивідуально визначеного майна), покладається на органи, які відповідно до цього Закону здійснюють державну політику у сфері оренди.

Контроль за використанням іншого окремого індивідуально визначеного майна, переданого в оренду, здійснюють органи, уповноважені управляти підприємством, яке є орендодавцем цього майна.

З матеріалів справи вбачається, що Кооперативний ринок знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці, яка віднесена до комунальної власності міста, без будь яких дозвільних документів.

Отже, контроль за використанням вищевказаного майна, переданого в оренду покладається безпосередньо на Коростишівську міську раду.

Частинами 1,2,3 ст. 90 ГПК України передбачено, що господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.

Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про надіслання окремої ухвали Коростишівській міській раді Житомирської області з метою виявлення причин порушення вимог чинного законодавства, їх усунення та недопущення подібних порушень у подальшому.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85, 90 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 08.07.2016.

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1-в справу

2,3-сторонам