РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2016Справа №910/8034/16

За позовомКомунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" та Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації
до відповідачаКиївського національного торговельно-економічного університету
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача1) Київська міська рада 2) Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва
провизнання договору недійсним та про зобов'язання звільнити приміщення

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивача №1Черниш Н.Д. - представник
від позивача №2Хало Ю.Л. - представник
від відповідачаІвасин О.Р. - представник
від третьої особи №1не з'явився
від третьої особи №2не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" та Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація звернулись до Господарського суду міста Києва з позовом до Київського національного торговельно-економічного університету про визнання недійсним договору №79 на оренду житлового приміщення в буд. 29-а по вул. Маршала Жукова між бюджетною установою Київським національним торговельно-економічним університетом та Комунальним підприємством "Житлорембудсервіс" від 15.05.2002 та про зобов'язання відповідача звільнити житлові приміщення - квартири №№ 52, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 68, 70, 71, 72, 73, 78, 79, 80, 81, 82, 88, 89, 90, 91, 92, 93, 94 в буд. 29-а по вул. Маршала Жукова у Деснянському районі міста Києва та передати їх по акту прийому-передачі Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва".

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивачі зазначають про те, що в оспорюваному правочині не визначено усіх істотних умов договору оренди комунального майна, зокрема розміру орендної плати, не міститься положень щодо вартості майна з урахуванням її індексації, розрахунку орендної плати до відповідної методики, порядку здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди, умов страхування орендарем взятого ним в оренду майна, а крім того договір оренди №79 від 15.05.2002 в цілому не відповідає умовам типового договору, затвердженого наказом Фонду державного майна України № 1774 від 23.08.2000 "Про затвердження договорів оренди". Позивачі також вказують на те, що під час укладення оспорюваного договору між сторонами не було підписано жодного акту прийому - передачі, а тому у відповідача не настала подія щодо отримання в користування приміщень, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Жукова, буд. 29-а, квартири №№ 52, 58-63, 68, 70 - 73, 78 - 82, 88 - 94. За твердженнями позивачів, оспорюваний договір оренди №79 від 15.05.2002 суперечить чинному законодавству також і у зв'язку з тим, що в орендному користуванні відповідача знаходяться житлові приміщення. Позивачі вказують, що за користування орендованими приміщеннями під гуртожиток Київський національний торговельно-економічний університет не перерахував на рахунок Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва" жодного платежу. Зазначені обставини у сукупності, на думку позивачів, є підставою для визнання спірного договору недійсним згідно ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та зобов'язання відповідача звільнити житлові приміщення - квартири, отримані за цим договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/8034/16, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів, Київську міську раду та розгляд справи призначено на 02.06.2016.

30.05.2016 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про залучення до участі у справі Комунального підприємства "Житлорембудсервіс" співвідповідачем.

Розгляд зазначеної заяви відповідача відкладено до наступного судового засідання, однак ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2016, судом було залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Комунальне підприємство "Житлорембудсервіс", а у зв'язку з залученням до участі у справі третьої особи, неявкою в судове засідання представника відповідача, неподанням відповідачем та третьою особою №1 витребуваних судом документів, розгляд справи відкладено на 16.06.2016.

У судовому засіданні 16.06.2016 оголошено перерву до 22.06.2016.

Представники позивачів у судовому засіданні 22.06.2016 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 22.06.2016 з'явився. Відповідач надав суду відзив на позов, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/21871/17 від 07.10.2015, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2016, Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва відмовлено в позові до Київського національного торговельно-економічного університету про розірвання договору №79 на оренду житлового приміщення в буд. 29-а по вул. Маршала Жукова між бюджетною установою Київським національним торговельно-економічним університетом та Комунальним підприємством "Житлорембудсервіс" від 15.05.2002 та встановлено наступні обставини: Комунальне підприємство "Житлорембудсервіс" підтверджує факт укладення вищевказаного договору та його дійсність до теперішнього часу, постанова Київського виконкому, яка була підставою для укладення договору фактично була втрачена і не відновлена Комунальним підприємством "Житлорембудсервіс", всі істотні умови, які були необхідними для укладення договору в момент його укладення, в тому числі і наявність орендної плати були сторонами дотримані. Крім цього, відповідач зазначив про те, що станом на дату укладення оспорюваного правочину, чинним на той час законодавством не було передбачено таких підстав для визнання договору недійсним, на які посилаються позивачі у позовній заяві. Отже, відповідач стверджував про безпідставність позовних вимог та просив в їх задоволенні відмовити. Також, відповідач надав суду заяву про застосування строків позовної давності.

Представник третьої особи №1 у судове засідання 22.06.2016 не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Про проведення судового засідання був повідомлений належним чином. 19.06.2016 через канцелярію Господарського суду міста Києва від третьої особи №1 надійшли пояснення по суті спору, в яких третя особа №1 позовні вимоги підтримала, з підстав тотожних тим, що викладені в позовній заяві.

Представник третьої особи №2 у судове засідання 22.06.2016 не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Про проведення судового засідання був повідомлений належним чином. 16.06.2016 через канцелярію Господарського суду міста Києва від третьої особи №2 надійшли пояснення по суті спору, в яких третя особа №2 позовні вимоги підтримала, зазначивши про те, що договір на оренду житлового приміщення в буд. 29-а по вул. Маршала Жукова між бюджетною установою Київським національним торговельно-економічним університетом та Комунальним підприємством "Житлорембудсервіс" від 15.05.2002 є недійсним та не може вважатися укладеним у відповідності до законодавства, з огляду на відсутність легітимного рішення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про передачу в оренду житлового приміщення в буд. №29а по вул. Жукова, власником якого є територіальна громада м. Києва. Крім цього, третя особа №2 вважає, що передача зазначених в договорі оренди № 79 від 15.05.2002 квартир була виконана з порушенням законодавчих норм. Третя особа №2 вказує на те, що оспорюваний договір оренди №79 в частині орендної плати, яку орендар зобов'язався сплачувати за оренду житлових приміщень, на даний час вважається таким, що суперечить чинному законодавству, у зв'язку із змінами, які відбулися в Законі України "Про оренду державного та комунального майна" від 21.04.2011 № 3269- VІ, а саме, зміною поняття "об'єкта приміщення" на "об'єкта нежитлового приміщення" та таким чином виключенням порядку оренди житлових приміщень територіальної громади м. Києва. Крім цього, третя особа №2 повідомила про те, що з 2011 року за користування орендованими приміщеннями під гуртожиток Київським національним торговельно - економічним університетом жодного разу не було перераховано на рахунок КП "Житлорембудсервіс" орендну плату.

У судовому засіданні 22.06.2016 судом розглянуто клопотання відповідача про залучення до участі у справі Комунального підприємства "Житлорембудсервіс" співвідповідачем та відмовлено в його задоволенні з огляду на те, що вказане підприємство хоча і є стороною оспорюваного правочину, однак комунальне майно, яке передано в оренду відповідачу згідно договору на оренду житлового приміщення в буд. 29-а по вул. Маршала Жукова між бюджетною установою Київським національним торговельно-економічним університетом та Комунальним підприємством "Житлорембудсервіс" від 15.05.2002 є власністю територіальної громади міста, а станом на час розгляду справи №910/8034/16 Комунальне підприємство "Житлорембудсервіс" не є балансоутримувачем даного майна, у зв'язку з чим судом було залучено останнього до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.05.2002 між Комунальним підприємством "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва (в подальшому перейменоване на Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва) (орендодавець, третя особа №2, Комунальне підприємство "Житлорембудсервіс") та Київським національним торговельно-економічним університетом (орендар, відповідач) було укладено договір № №79 на оренду житлового приміщення в буд. 29-а по вул. Маршала Жукова між бюджетною установою Київським національним торговельно-економічним університетом та Комунальним підприємством "Житлорембудсервіс" (договір, оспорюваний правочин), відповідно до умов якого КП "Житлорембудсервіс" на підставі постанови Київського виконкому № 1921 від 02.11.1970 передає в оренду житлові квартири №№ 52, 58-63, 68, 70-73, 78-82, 88, 89, 90, 91,92, 93, 94 в буд. 29-а по вул. Жукова загальною площею 603,2 кв.м., житловою площею 386,3 кв.м. під гуртожиток (п.1); орендар перераховує щомісячно до 10 числа наступного місяця плату за орендне приміщення та комунальні послуги на рахунок КП "Житлорембудсервіс" (п.8); для вірного розрахунку за комунальні послуги орендар повинен надавати в КП "Житлорембудсервіс" на 01.01. поточного року довідку про кількість мешканців в орендованих квартирах (п.9); розрахунок квартплати і комунальних послуг: квартплата - загальна площа * діючий тариф, газ - кількість мешканців * діючий тариф, гаряча вода - кількість мешканців * діючий тариф, опалення - загальна площа * діючий тариф, холодна вода і її підігрів - по фактичним витратам згідно рахунків водозбуту пропорційно кількості мешканців, електроенергія - згідно показників лічильників * діючий тариф (п.10), цей договір складено у двох екземплярах, що мають однакову силу. Договір укладається на строк з 01.02.2002 по 01.02.2027 і вступає в дію з моменту його підписання (п.13); договір вважається продовженим на той самий термін, якщо за місяць до закінчення строку його дії не надійде заява про відмову від діючого договору або його перегляду (п.14).

Крім цього, у 2010, 2011, 25.05.2012, 2013 роках між сторонами були підписані додаткові угоди, якими до договору вносились зміни та доповнення.

Сторони не заперечують, що вищевказані житлові приміщення є об'єктами комунальної власності територіальної громади міста Києва, перебувають у сфері управління Деснянської районної в місті Києві адміністрації, а Комунальне підприємство "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва (в подальшому перейменоване на Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва) було балансоутримувачем такого майна; наразі балансоутримувачем є Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва".

Відповідно до розпорядження № 433 Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 29.12.2001, квартири, перелічені у договорі оренди, передано КП "Житлорембудсервіс" на праві повного господарського відання.

Рішенням Київської міської ради від 28.10.2010 № 183/4995 "Про окремі питання організації управління районами в м. Києві" до сфери управління районних в м. Києві державних адміністрацій віднесене майно підприємств, організацій та установ, які належать до комунальної власності територіальних громад районів у місті Києві та забезпечують життєдіяльність відповідної адміністративно-територіальної одиниці у сферах житлово-комунального господарства, освіти і науки, культури, фізичної культури і спорту, охорони здоров'я, без права розпорядження.

Рішенням Київської міської ради від 02.12.2010 № 284/5096 "Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва" затверджені переліки об'єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва згідно з додатками 1 - 10 до цього рішення, майно, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і за територіальною належністю знаходиться у Деснянському районі міста Києва, зазначено у додатку 3 до вказаного рішення.

Згідно з додатком 3 до вищезазначеного рішення, будинок № 29-а по вулиці Жукова у Деснянському районі міста Києва належить до об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва, що розміщені в Деснянському районі міста Києва.

Пунктом 1 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 № 1112 "Про питання організації управління районами в місті Києві", затверджено Перелік підприємств, організацій та установ, майно яких передається до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій згідно з додатками 1-10 до цього розпорядження. Пунктом 4 зазначеного розпорядження визначено, що здійснюючи управління об'єктами, зазначеними у пункті 1 цього розпорядження, районні в місті Києві державні адміністрації здійснюють облік та закріплення майна на праві господарського відання (оперативного управління) за підприємствами, забезпечують проведення в установленому порядку інвентаризації, закріпленого за ними майна. Здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням закріпленого за підприємствами майна.

Отже, на підставі вищезазначених рішень, до сфери управління Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації передане майно комунальної власності, зокрема будинок № 29-а по вулиці Жукова у Деснянському районі міста Києва.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2011 № 121 "Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень", районним в місті Києві державним адміністраціям доручено реалізовувати окремі повноваження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), серед яких повноваження щодо управління майном, переданим в установленому порядку до сфери управління відповідної районної в місті Києві державної адміністрації (п. 1 додатку 3 зазначеного розпорядження).

На підставі п. 7 рішення Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 "Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва", створене Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" (позивач №1), яке віднесене до сфери управління Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (позивач №2), а п. 9 вказаного рішення встановлений обов'язок Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району м. Києва та Комунального підприємства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва передати новоствореному Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" житловий фонд, який був переданий до сфери управління Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації та знаходиться у них на балансі, а також інше нерухоме та рухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на їх балансі станом на 01 серпня 2014 року.

На виконання вищезазначеного рішення Київської міської ради Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією прийняте розпорядження від 30.01.2015 № 48 "Про закріплення на праві господарського відання за Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" майна", на підставі якого за Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" на праві господарського відання закріплене майно, у тому числі багатоквартирний житловий будинок № 29-а по вулиці Жукова у Деснянському районі міста Києва.

За приписами п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Статтею 256 Цивільного кодексу Української РСР (тут і далі в редакції, чинній на час укладення договору) встановлено, що за договором майнового найму наймодавець зобов'язується надати наймачеві майно у тимчасове користування за плату.

Статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (тут і далі в редакції чинній на час укладення договору) встановлено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно абз. 3 ч.1 ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" об'єктом оренди зокрема є нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

Статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна. За згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови. Умови договору оренди є чинними на весь строк дії договору і у випадках, коли після його укладення (приведення у відповідність з цим Законом) законодавством встановлено правила, які погіршують становище орендаря. Реорганізація орендодавця не є підставою для зміни умов чи розірвання договору оренди.

Договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору (ч. 1 ст. 12 названого Закону).

Згідно ст. 48 Цивільного кодексу Української РСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

За загальним правилом, не є підставою для визнання договору недійсним відсутність у ньому істотних умов. Однак, в даному випадку спірний договір суперечить вимогам чинного станом на дату його укладання законодавства, зокрема, Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та суті правовідносин в сфері оренди комунального майна в частині визначення розміру орендної плати - сторонами спірного правочину взагалі не було визначено ані розміру ані алгоритму визначення суми орендного платежу, а зазначено тільки про порядок його оплати; в договорі відсутні положення про відповідальність сторін у разі неналежного виконання зобов'язань, відновлення орендованого майна та умови його повернення та інше.

Крім цього, суду не надано доказів дотримання сторонами договору порядку укладення відповідного роду договорів, передбаченого ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Таким чином, спірний договір суперечить положенням Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та чинного на дату його укладення законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, посилаються на те, що договір оренди №79 від 15.05.2002 в цілому не відповідає умовам типового договору, затвердженого наказом Фонду державного майна України № 1774 від 23.08.2000 "Про затвердження договорів оренди".

Однак, судом не приймаються вказані твердження позивачів з огляду на те, що згаданим наказом Фонду державного майна України затверджено типовий договір оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства (структурного підрозділу підприємства), типовий договір оренди індивідуально визначеного майна (нерухомого або іншого), що належить до державної власності та примірний договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, однак про затвердження типового договору про передачу в оренду об'єктів комунальної власності у ньому мова не йде.

Як стверджують позивачі у позовній заяві, під час укладення оспорюваного договору, між сторонами не було підписано жодного акту прийому - передачі, а тому у відповідача не настала подія щодо отримання в користування приміщень, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Жукова, буд. 29-а, квартири №№ 52, 58-63, 68, 70 - 73, 78 - 82, 88 - 94, у зв'язку з чим суд зазначає наступне.

За змістом ст. 13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що передача об'єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди. Орендоване майно (крім окремого індивідуально визначеного майна) включається до балансу підприємства, господарського товариства із зазначенням, що це майно є орендованим.

Отже, суд відхиляє дані твердження позивачів з огляду на те, що сторонами оспорюваного правочину не було визначено такої умови передачі орендованого майна, як передача по акту приймання - передачі, а у п. 13 договору зазначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання.

Як стверджує відповідач, а позивачами доказів іншого суду не надано, він фактично користується вищепереліченими житловими приміщеннями під гуртожиток з 1970 року, орендодавець факту передачі цих приміщень не заперечував, що також встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2015 у справі №910/21871/15, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2016.

Щодо тверджень позивачів про те, що оспорюваний договір оренди суперечить чинному законодавству України оскільки об'єктом оренди виступають житлові приміщення, то суд зазначає, що питання відповідності оспорюваного договору законодавству, розглядається судом станом на дату його укладення у 2002 році відповідно до законодавчих норм, чинних на час укладення договору (Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо орендних відносин", яким внесено зміни у ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та у ч. 1 першій в абз. 4 слово "приміщення" замінено словами "нежитлові приміщення" прийнято 21.04.2011, тобто після укладання спірного договору).

Також, щодо тверджень позивачів у позовній заяві про те, що за користування орендованими приміщеннями під гуртожиток Київський національний торговельно-економічний університет не перерахував на рахунок Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва" жодного платежу, суд зазначає, що за загальним правилом невиконання чи неналежне виконання угоди не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання угоди недійсною.

Щодо заяви відповідача про пропуск позивачами строку позовної давності щодо позовних вимог та застосування наслідків такого спливу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 71 Цивільного кодексу Української РСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Згідно із ст. 75 Цивільного кодексу Української РСР позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Відповідно до ст. 80 Цивільного кодексу Української РСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом (01.01.2004). При цьому, правила про позовну давність, встановлені в Цивільному кодексі України, будуть застосовуватися лише за умови, що право на пред'явлення такого позову виникло після 1 січня 2004.

Відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до позовів про визнання заперечуваного правочину недійсним і про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, право на пред'явлення якого виникло до 1 січня 2004 року, застосовується позовна давність, встановлена для відповідних позовів законодавством, що діяло раніше.

Враховуючи той факт, що на підставі рішень Київської міської ради від 28.10.2010 № 183/4995 "Про окремі питання організації управління районами в м. Києві" та від 02.12.2010 № 284/5096 "Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва" до сфери управління Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації передане майно комунальної власності, зокрема будинок № 29-а по вулиці Маршала Жукова у Деснянському районі міста Києва, суд приходить до висновку про те, що позивачу №2 було відомо про існування майна, переданого відповідачу згідно оспорюваного правочину саме з кінця 2010. Що ж до позивача №1, то суд зазначає, що останній є лише балансоутримувачем майна, яким до нього була сторона оспорюваного правочину - Комунальне підприємство "Житлорембудсервіс", якому було достеменно відомо про існування оспорюваного правочину протягом більше ніж 10 років, власник майна при цьому не змінився, так як і сфера управління майном.

Згідно з положеннями ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами п.2.2 зазначеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України, за змістом ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Аналогічна позиція міститься також в постанові від 12.06.2007 Верховного Суду України у справі №П-9/161-16/165.

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Таким чином, хоча оспорюваний правочин і не відповідає вимогам законодавства України станом на дату його укладення, суд відмовляє позивачам у позові з огляду на пропуск ними строку позовної давності для звернення до суду.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у зв'язку із відмовою позивачам в позові, покладаються на позивача №1, який їх сплатив.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.07.2016

Суддя Ю.М. Смирнова