ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.07.16р. Справа № 904/5073/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротранс ЛТД", м. Дніпропетровськ

до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський комбінат харчових концентратів", м. Дніпропетровськ

про стягнення 5 964, 66 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. б/н від 04.01.16 р., представник;

Від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 21-08/874 від 30.12.15 р., представник.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпротранс ЛТД» звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 3 800 грн., що складають суму заборгованості за договором-замовленням на разове перевезення № 1634 від 12.11.2014 р., 163 грн. річних, 2 001, 66 грн. інфляції.

Відповідач заперечує проти задоволення вимог позивача, посилаючись на те, що позивачем не надано відповідачу документи, які підтверджують факт надання послуг, у звязку з чим оплата не була здійснена.

Крім того, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, встановленого ст. 315 Господарського кодексу України.

У судовому засіданні 05.07.2016 р. оголошувалась перерва до 12.07.2016 р.

12.07.16 р. в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2014 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпротранс ЛТД» (Позивач; перевізник) та Приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» (Відповідач; замовник) укладено договір замовлення на разове перевезення № 1634 (далі Договір).

Відповідно до умов зазначеного вище Договору, сторони узгодили, що позивач здійснює перевезення за маршрутом: м. Дніпропетровськ - м. Житомир, найменування вантажу продукти харчування, адреса та дата вивантаження м. Дніпропетровськ, вул. Молодогвардійська, 1 (кінець вулиці); дата завантаження 13.11.2014 р., дата вивантаження 14.11.2014 р.

Згідно ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Виконуючи умови Договору, позивач надав відповідачу послуги перевезення, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 2404955 від 13.11.2014 р. (а.с. 10).

Згідно п. 9 Договору, вартість послуг перевезення складає 3 800 грн. з ПДВб/г.

Відповідно до п.п. 12, 15 Договору, Замовник зобовязується надати Перевізнику належним чином оформлені документи на вантаж, а замовник зобовязується здійснити оплату по завершенню навантаження протягом 5 банківських днів.

Перелік документів, необхідних для надання перевізником замовнику, а саме: рахунок, акт виконаних робіт, товарно-транспортна накладна або свідоцтво платника єдиного податку.

Зазначені вище документи позивач направив відповідачу, проте, останній підписаний акт не повернув.

Зважаючи на те, що товарно - транспортна накладна № 2404955 від 13.11.2014 р. містить відмітку вантажоодержувача про отримання вантажу, господарський суд приходить до висновку про те, що позивачем належним чином надані послуги з перевезення.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів виконання зобов'язань щодо оплати наданих послуг в сумі 3 800 грн., на момент розгляду спору, відповідач не надав.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума річних за загальний період з 20.11.2014 р. по 26.04.2016 р. складає 163 грн.; сума інфляції за період з грудня 2014 р. по березень 2016 р. складає 2 001, 66 грн.

Відповідно до 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 253 Цивільного кодексу України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України, для предявлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Як вбачається із матеріалів справи, навантаження було здійснено 13.11.2014 р., з позовом до суду позивач звернувся - 16.06.2016 р., тобто, поза межами вказаного строку.

Відповідно до ст. 266 Цивільного кодексу України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на майно тощо).

Статтею 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено про застосування строку позовної давності.

Поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не вказано.

З огляду на викладене вимоги позивача задоволенню не підлягають, у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 266, 267, 526, 625 Цивільного кодексу України, ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 15.07.16 р.

Суддя ОСОБА_3