УХВАЛА

про повернення позовної заяви

08.07.2016Справа № 910/12400/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши

позовну заяву Національна телекомпанія України в особі філії Національної телекомпанії України «Центральна дирекція «Українське радіо», м. Київ

до Державного підприємства «Державний академічний оркестр «РадіоБенд Олександра Фокіна», м. Київ

про стягнення заборгованості в сумі 265674,55 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Національна телекомпанія України в особі філії Національної телекомпанії України «Центральна дирекція «Українське радіо», 07 липня 2016 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 62-1-76016 від 30.06.2016 року до відповідача, Державного підприємства «Державний академічний оркестр «РадіоБенд Олександра Фокіна», про стягнення заборгованості в сумі 265674,55 грн.

Подана Національною телекомпанією України в особі філії Національної телекомпанії України «Центральна дирекція «Українське радіо» позовна заява № 62-1-76016 від 30.06.2016 року про стягнення заборгованості в сумі 265674,55 грн., не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Пунктом 4 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у випадку неподання доказів сплати судового збору у передбаченому порядку та розмірі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Положеннями ст.ст.1, 2 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як визначено нормами Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір встановлюється у розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1378,00 грн.) та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати (206 700,00 грн.).

Так, розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2016 року становить 1378,00 грн.

З тексту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення заборгованості за орендну плату в розмірі 265 674,55 грн.

Втім, позивачем платіжним дорученням № 447 від 23.06.2016 року сплачено судовий збір в сумі 3 900,00 грн., тобто в меншому розмірі, аніж визначено чинним законодавством, оскільки позивач у своїй прохальній частині заявив одну майнову вимогу в розмірі 265 674,55 грн., а отже, сума судового збору, що підлягала сплаті, є - 3 985,12 грн. (265 674,55 * 1,5%).

З огляду на викладене, платіжне доручення № 447 від 23.06.2016 року не може вважатись належним доказом сплати судового збору за подання відповідної заяви, що є підставою для застосування наслідків, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Як випливає з вимог ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок позивача, прокурора направити відповідачу копії всіх доданих до позовної заяви документів не залежить від того, чи є у наявності у відповідача дані документи.

При цьому, п. 4 ч. 1 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України надає можливість судді витребувати від сторін лише ті документи, які можуть бути необхідні саме для вирішення спору.

Документи, що підтверджують надсилання відповідачу копії позовної заяви з усіма додатками безпосередньо не пов'язані з розглядом спору та забезпеченням його правильного і своєчасного вирішення.

З доданих до позовної заяви документів вбачається, що як доказ направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами позивачем додано фіскальний чек №8676 від 30.06.2016 року та опис вкладення у цінний лист від 30.06.2016 року.

Як вбачається з доданого до позовної заяви опису вкладення у цінний лист, відповідачу були направлені всі додатки, зазначені ним в розділі позовної заяви «Додатки», однак позивач не направив відповідачу саме копію позовної заяви № 62-1-76016 від 30.06.2016 року, в якій обґрунтовано позовні вимоги Національної телекомпанії України в особі філії Національної телекомпанії України «Центральна дирекція «Українське радіо», що позбавляє суд можливості перевірити факт дотримання заявником вимог ст. 56 Господарського процесуального кодексу України та достовірно встановити факт направлення відповідачу саме поданої до суду позовної заяви № 62-1-76016 від 30.06.2016 року та доданих до позовної заяви документів, а не самих додатків без позовної заяви.

Отже, ненаправлення копії позовної заяви відповідачу є підставою для застосування наслідків, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України щодо повернення позовної заяви без розгляду.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб).

Нормами ст. 93 Цивільного кодексу України передбачено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до абз. 2, 6 п.п.3.1 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"). У випадках, передбачених статтею 56 Господарського процесуального кодексу України, місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

За змістом п. 20.1 Постанови №10 від 24.10.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", визначаючи територіальну підсудність справи, судам необхідно виходити з того, що місцезнаходження юридичної особи або фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до поданих заявником фіскального чеку № 8676 від 30.06.2016 року та опису вкладення у цінний лист від 30.06.2016 року Державному підприємству «Державний академічний оркестр «РадіоБенд Олександра Фокіна» направлено кореспонденцію за адресою: 01133, м. Київ, вул. Первомайського, 5-а, яка вказана в позовній заяві.

При цьому, судом встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що функціонує відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року № 1846/5 "Про затвердження Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за № 2105/22417 місцезнаходженням Державного підприємства «Державний академічний оркестр «РадіоБенд Олександра Фокіна» є: 01023, м. Київ, вул. Первомайського, 5-а. В той час, як до позовної заяви не додано доказів надсилання копії позовної заяви відповідачу за цією адресою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, проте у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п. 2, 4 ч.3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Як вбачається з п.3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Також суд зазначає, що відповідно до правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у постанові від 04.12.2012 у справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Отже, позовна заява з доданими до неї документами не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню заявнику без розгляду для усунення допущених порушень.

Одночасно, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 63 вказаного Кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Відповідно до вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу.

Враховуючи викладене, керуючись, п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63, ст.ст. 65, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву № 62-1-76016 від 30.06.2016 року Національної телекомпанії України в особі філії Національної телекомпанії України «Центральна дирекція «Українське радіо» до Державного підприємства «Державний академічний оркестр «РадіоБенд Олександра Фокіна», про стягнення заборгованості в сумі 265 674,55 грн., з доданими до неї документами повернути заявнику без розгляду.

Роз'яснити Національній телекомпанії України в особі філії Національної телекомпанії України «Центральна дирекція «Українське радіо», що повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Комарова