ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.07.2016 Справа № 905/1854/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Осадчої А.М.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.

Розглядає справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м.Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Дніпропетровськ

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Євромінерал" сел. Опитне Донецької області

про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 116090,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю № 11 від 07.07.2016 р.

СУТЬ СПОРУ:

01.06.2016 року позивач, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі - ПАТ "Укрзалізниця") звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Євромінерал" сел. Опитне Донецької області (далі - ТОВ "Євромінерал") про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 116090,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у січні 2016 року зі станції Очеретине ДП «Донецька залізниця» відповідач здійснив відправлення вагонів №65384281, №63281992 згідно накладної №51444909 з вантажем глину кислотостійку на станцію Новоград-Волинський Південно-Західної залізниці. На станції Нижньогірськ Вузол ДП «Придніпровська залізниця» залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 116090,00грн., який він просить стягнути з відповідача.

Заявлені позовні вимоги позивач нормативно обґрунтовує статтями 24, 118, 122 Статуту залізниць України, статтями 1, 2, 61, 64, 82 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

На підтвердження зазначених у позові обставин ПАТ "Укрзалізниця" надало суду належним чином засвідчені копії: накладної №51444909 від 22.01.2016 року, накладної №45642667 від 01.02.2016 року, накладної №45832672 від 01.02.2016 року, комерційного акту РА №013006/17/1 від 27.01.2016 року, акту загальної форми №74125 від 26.01.2016 року, акту загальної форми №46/Весы від 27.01.2016 року, технічного паспорту на вагонні ваги №14, виписки з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах, виписок з ЄДРПОУ, витягу з протоколу №5 засідання правління ПАТ "Укрзалізниця" від 16.11.2015 року.

11.07.2016 року на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що у зв'язку з відправленням вагонів у січні місяці при низькому температурному режимі, що призводить до замерзання вагів, можливий збій в показниках, а також вказав, що у відповідача відсутня потрібна кількість відповідних фахівців через провадження господарської діяльності в зоні проведення АТО. Крім того, відповідач зазначив, що комерційний акт та акт загальної форми складалися без присутності представників ТОВ "Євромінерал". Тому відповідач не може підтвердити або спростувати факт виникнення з його боку порушення стосовно неправильно зазначеної маси вантажу при відправленні вагонів №65384281 та №63281992 згідно накладної №51444909 на станцію Новоград-Волинський Південно-Західної залізниці.

У клопотанні, яке надійшло до суду 12.07.2016 року, ТОВ "Євромінерал" просить суд зменшити заявлену позивачем суму штрафу до 20000,00 грн., посилаючись на те, що невірно зазначена маса вантажу фактично не завдала жодних збитків позивачу. Крім того, відповідач вказує, що на даний час підприємство знаходиться у скрутному фінансовому становищі через проведення на території його місцезнаходження антитерористичної операції та ускладнення провадження господарської діяльності.

На підтвердження зазначених у відзиві та клопотанні обставин відповідач надав суду копії: податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік, спеціального дозволу на користування надрами №5901 від 27.01.2014 року, платіжних доручень №3232 від 11.03.2016 року, №3325 від 25.03.2016 року, №3541 від 22.04.2016 року, №3427 від 11.04.2016 року, №3317 від 25.03.2016 року, №3611 від 04.05.2016 року, №3704 від 13.05.2016 року, №3871 від 31.05.2016 року, №4034 від 15.06.2016 року, №3943 від 07.06.2016 року, №3755 від 19.05.2016 року, №3282 від 21.03.2016 року, №3389 від 07.04.2016 року, рахунків на оплату №75 від 22.03.2016 року, №65 від 10.03.2016 року, №13 від 17.05.2016 року, виписок з ЄДРПОУ.

У судове засідання 12.07.2016 року представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у спосіб, передбачений чинним процесуальним законодавством.

У судове засідання 12.07.2016 року представник відповідача з'явився, підтримав клопотання про зменшення розміру штрафу з підстав, які наведені у клопотанні.

Відповідно до положень статті 811 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи. З клопотаннями щодо фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів сторони до суду не зверталися.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

22.01.2016 року зі станції Очеретино Донецької залізниця ТОВ "Євромінерал" (вантажовідправник) відправило ТОВ "Церсаніт Інвест" (вантажоодержувач) на станцію Новоград-Волинський Південно-Західної залізниці згідно накладної №51444909 у вагонах №65384281, №63281992 вантаж - глину.

При оформленні залізничної накладної №51444909 у вагоні №65384281 відповідачем вказано масу вантажу - 69000 кг, у вагоні №63281992 - 70000 кг.

З розділу 26 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на 150 тонних вагонних вагах.

Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

На станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення без зауважень.

Зазначена залізнична накладна оформлена у встановленому порядку та відповідно до положень частини 2 статті 307 ГК України та статті 6 Статуту залізниць України за своєю правовою природою є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу і підтверджує укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

З огляду на положення статей 11 ЦК України та 174 ГК України вона є підставою для виникнення у сторін цієї угоди визначених в ній прав та обовязків.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а) ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

На попутній станції Нижньодніпровськ - Вузол РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ "Укрзалізниця" проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагонах №65384281, №63281992 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що було складено акти загальної форми №74125, №74105 від 26.01.2016 року.

Як вбачається з даних актів, вагони №63281992, №65384281 відчеплені на переважування.

За наслідками переважування ПАТ "Укрзалізниця" складено комерційний акт РА №013006/17/1 від 27.01.2016 року, відповідно до якого зазначено: вантаж - глина кислототривка та вогнетривка, марки ЕС-2, навал, у вагоні №65384281 маса брутто - не вказано, тара 25000 кг, нетто - 69000 кг, у вагоні №63281992 маса брутто не вказана, тара - 23200 кг, нетто - 70000 кг. При переважуванні вагонів в статичному режимі на справних 150т вагових електро-тонзометричних вагах виявилося: у вагоні №65384281 маса брутто - 96900 кг, тара за документом - 25000 кг, нетто - 71900 кг, що більше ваги, зазначеної в документі, понад вантажопідйомність вагону на 2900 кг; у вагоні №63281992 маса брутто - 95200 кг, тара за документом - 23200 кг, нетто - 72000 кг, що більше ваги, вказаної у документі, понад вантажопідйомність вагону на 2000 кг. Навантаження в обох вагонах нерівномірна, нижче бортів на 20-50 см. Слідів втрати та розкрадення вантажу немає. Торцеві двері та розвантажувальні люки з обох сторін закриті. В технічному стані вагони справні. При повторному переважуванні вага підтвердилася. Завідувач вантажним подвір'ям відсутній за штатом.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. N 334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт РА №013006/17/1 від 27.01.2016 року підписаний належними особами у відповідності до п. 10 Правил складання актів.

Згідно технічного паспорту ваг №14 станції Нижньодніпровськ - Вузол РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ "Укрзалізниця", якими було здійснено переважування, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.12.2012року, міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання на момент здійснення переважування державна повірка ваг здійснена 15.10.2014року.

На станції призначення був заповнений розділі "Є" комерційного акта РА №013006/17/1 від 27.01.2016 року, відповідно до якого під час видачі вантажу різниці проти даного акту не виявлено. Вказаний розділ засвідчений штемпелем станції призначення та підписами уповноважених осіб, тим самим підтверджує факт правильності вказаних у ньому відомостей.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наведений комерційний акт РА №013006/17/1 від 27.01.2016 року за своєю формою та змістом відповідає положенням Статуту залізниць України і Правилам складання актів ( стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за №567/6855.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним та допустимим доказом - комерційним актом РА №013006/17/1 від 27.01.2016 року, який є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.

Суд відзначає, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, слідів втрати та розкрадання не виявлено. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній. В матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті. Наразі, вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. за №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 11609,00 грн., що виходить з розрахунку провізної плати відповідно до Схеми і Збірника тарифів (Тарифне керівництво №1), належний розрахунок здійснено позивачем письмово у позовній заяві.

Відповідно згідно приписів ст.ст. 118,122 Статуту залізниць до стягнення заявлений штраф у розмірі 116090,00 грн. - у п'ятикратному розмірі вказаної плати.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%. Отже, норма розходження маси становить 1380 кг у вагоні №65384281 та 1400 кг у вагоні №63281992 відповідно, виявлено розходження у вагоні №65384281 +2900 кг, у вагоні №63281992 +2000кг.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими.

Щодо клопотання відповідача про зменшення штрафу до 20000,00 грн. суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно із ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, який затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, якими чітко визначено розмір штрафу, тому підстави для його зменшення у суду відсутні.

Така ж правова позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України у справі № 905/3461/15 від 25.04.2016року.

Пункт 3 статті 83 ГПК України надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз застосування ст. 83 ГПК України свідчить про те, що зменшувати розмір штрафу є виключно правом суду, а обставини для застосування вказаної норми є оціночними.

Частина 3 ст. 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Відповідно до частини першої статті 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступень виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Суд приймає до уваги, що ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на скрутний фінансовий стан підприємства, знаходження підприємства у зоні АТО, складні умови ведення господарської діяльності підприємства, малозначність порушення та відсутність понесених збитків залізницею, неспіврозмірність нарахованого штрафу заподіяному правопорушенню.

Дослідивши надані докази, суд вбачає, що на момент здійснення перевезення відповідач вже здійснив зміну місця реєстрації підприємства, за 2015 рік має прибуток, веде господарську діяльність. Сертифікати про форс-мажорні обставини, що додані відповідачем, не мають відношення до спірних правовідносин, так як стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів та строків подання відповідних податкових декларацій.

Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу судом залишається без задоволення, оскільки: зменшувати у виняткових випадках розмір штрафу є правом, а не обов'язком суду; винятковість випадку відповідачем не доведена, розмір штрафу за дане правопорушення визначений Кабінетом Міністрів України.

Суд вказує, що, оскільки ст.122 Статуту залізниць України не пов'язує стягнення штрафу з наявністю (відсутністю) наслідків у перевізника від неправильності відомостей, зазначених у накладній, посилання на відсутність відповідних наслідків як підставу зменшення штрафу є безпідставним.

Крім того, суд приймає до уваги, що вантажовідправником навантажено вагони понад їх вантажопідйомність на 2000кг та 2900кг відповідно, що в свою чергу істотно загрожувало безпеці на залізничному транспорті під час руху.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у заявленому розмірі в сумі 116090,00 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

На підставі ст.ст. 550, 551, 908, 909 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 118, 122,129 Статуту залізниць України, ст.ст.230,231 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 25, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Євромінерал" сел.Опитне Донецької області про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 116090,00 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Євромінерал" (84571, Донецька область, сел. Опитне, вул. Київська, буд. 5, ідентифікаційний код 34850038) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" суму штрафу у розмірі 116090,00 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 1741,35 грн.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 12.07.2016 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 15.07.2016 року.

Суддя А.М. Осадча