РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2016Справа №910/8069/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "КРЕДОБАНК";

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

про стягнення 12 961,37 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: не з'явилися;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 12 961,37 грн. заборгованості за договором про надання овердрафту № 228 від 01.12.2014 року, а також 1 378,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2016 року порушено провадження у справі № 910/8069/16, розгляд справи призначено на 31.05.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 року, у зв'язку з нез'явленням у судове засідання представників сторін, відкладено розгляд справи до 14.06.2016 р.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Між Публічним акціонерним товариством "КРЕДОБАНК" (надалі - позивач, банк) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - відповідач, позичальник) 01.12.2014 р. було укладено договір № 228 про надання овердрафту (надалі - договір), на підставі якого банк зобов'язався надати позичальнику овердрафту, тобто надати у власність позичальника грошові кошти у національній валюті для оплати наданих ним розрахункових документів в разі недостатності коштів на його поточному рахунку в межах встановленого максимального ліміту заборгованості в розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов'язався повернути його і сплатити проценти та комісії за користування ним.

У п.п. 2.1, 2.2. договору сторонами встановлено, що максимальний ліміт заборгованості становить 20 000,00 грн., процентна ставка - 28,0% річних.

Згідно з п. 2.3. договору комісія за управління кредитом (овердрафтом) - 0,05 % , яка нараховується від суми платежів, здійснених на рахунок овердрафта протягом одного операційного дня і сплачується при поступленні коштів на поточний рахунок позичальника, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який вона нарахована.

Дата остаточного повернення овердрафту - 30.11.2015 р. (п. 2.4. договору).

Підставою надання банком овердрафту є подання позичальником в банк розрахункових документів, що перевищує залишок коштів на його поточному рахунку (п. 2.8. договору).

Відповідно до п. 2.9. договору датою надання овердрафту вважається дата виникнення на поточному рахунку позичальнику дебетового сальдо (проведення платежів понад залишок коштів на поточному рахунку).

Згідно з п. 3.2. договору проценти за користування овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом "факт/360 (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 днів у році), за ставкою, вказаної у п. 2.2. цього договору з урахуванням строку користування овердрафтом, з моменту надання цього овердрафту:

- до терміну, вказаному в п. 2.4. цього договору

- до дати звернення банку із заявою до суду із вимогою про дострокове повернення суми овердрафту та сплати процентів, комісій та інших належних до сплати за цим договором платежів.

У передбачених цим пунктом випадках разом із припиненням нарахування процентів за овердрафтом банк припиняє нарахування комісію за управління овердрафтом.

Відповідно до п. 4.1. договору позичальник зобов'язався повернути банку овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього.

За доводами позивача, банк виконав взяті на себе зобов'язання, та надав відповідачу кредит, згідно з умовами договору, проте відповідач всупереч взятих на себе зобов'язань за договором, не погасив у встановлений строк заборгованість за кредитом, у зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість станом на 14.03.2016 р. у розмірі 12 961,37 грн., з яких: 10 760,22 грн - заборгованість за кредитом, 2 134,55 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом та 66,60 грн. - пеня.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Факт виконання позивачем своїх зобов'язань та отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером № 49210851 від 01.12.2015 р.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що факт наявності заборгованості за договором про надання овердрафту від 01.12.2014 р. у розмірі 12 894,77 грн., з яких: 10 760,22 грн. заборгованість за кредитом та 2 134,55 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом належним чином доведений, документально підтверджений та позичальником не спростований. А тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача 66,60 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 6.1. договору за не своєчасне виконання грошових зобов'язань (повернення овердрафту, оплати процентів, комісій, інших платежів за цим договором) банк бає право стягнути з позичальника пеню у розмірі визначеному п. 2.6. договору.

У п. 2.6. договору встановлено розмір пені 0,03 % за кожен день прострочки від простроченої/несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку щодо повернення кредиту та процентів за користування кредиту не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Отже, враховуючи факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання щодо повернення кредиту, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 66,60 грн. за розрахунком позивача, з яким погоджується суд.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За таких обставин, позовні вимоги позивача є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (04210, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" (79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78; ) 10 760 (десять тисяч сімсот шістдесят) грн. 22 коп. заборгованості за кредитом, 2 134 (дві тисячі сто тридцять чотири) грн. 55 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом; 66 (шістдесят шість) грн. 60 коп. пені та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О. В. Мандриченко
Дата складання рішення 17.06.2016 р.