ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.07.2016 р. Справа№ 914/1101/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., при секретарі судового засідання Білані О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м.Львів

про розстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 19.05.2016р. у справі №914/1101/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Анком-транс", с.Кам'янопіль Пустомитівського району Львівської області

до відповідача: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м.Львів

про стягнення заборгованості.

Представники сторін:

від заявника (відповідач у справі): не з'явився;

від стягувача (позивач у справі): Вовк У.Я. - представник;

В С Т А Н О В И В:

На розгляд господарського суду Львівської області поступила заява від 10.06.2016р. (вх.№3340/16 від 24.06.2016р.) Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення господарського суду Львівської області від 19.05.2016 року у справі №914/1101/16 згідно з таким графіком погашення боргу: липень 2016р. - 6987грн. 17коп.; серпень 2016р. - 6987грн. 17коп.; вересень 2016р. - 6987грн. 17коп.; жовтень 2016р. - 6987грн. 17коп.; листопад 2016р. - 6987грн. 17коп.; грудень 2016р. - 6987грн. 17коп., зі сплатою платежів з 15 по 20 число місяця.

Ухвалою суду від 29.06.2016р. прийнято заяву від 10.06.2016р. (вх.№3340/16 від 24.06.2016р.) Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 07.07.2016р.

В судове засідання 07.07.2016р. заявник (відповідач) явки повноважного представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції та внесенням ухвал до Єдиного державного реєстру судових рішень, вимоги ухвали суду від 29.06.2016р. не виконано.

В заяві про розстрочення виконання рішення заявник зазначив, що перебуває в скрутному матеріальному становищі. Також, зазначив, що крім заборгованості перед позивачем у нього є заборгованість перед іншими контрагентами, є також ризик утворення заборгованості перед бюджетом податків та зборів та із заробітної плати найманим працівникам, стягнення всієї суми боргу на користь позивача без розстрочення сплати заборгованості негативно вплине на його інтереси і погіршить скрутне матеріальне становище. На підтвердження викладених обставин долучив договір іпотеки від 27.12.2007р., кредитний договір від 16.02.2015р., заяву про приєднання до умов отримання кредитів, заяву від 23.05.2016р. на отримання кредиту, довідку №4106/300 від 10.06.2016р., податковий розрахунок, податкову декларацію та звітність про суми нарахованої заробітної плати.

06.07.2016 року через канцелярію суду (вх.№28790/16) позивачем подано заперечення на заяву про розстрочку виконання рішення суду, в яких просить у задоволенні заяви Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення відмовити в повному обсязі.

В судове засідання 07.07.2016 року позивач (стягувач) з'явився, проти заяви відповідача у справі №914/1101/16 щодо розстрочки виконання судового рішення господарського суду від 19.05.2016 року заперечив, з підстав викладених у запереченнях (вх.№28790/16 від 06.07.2016р.).

В запереченнях на заяву про розстрочку виконання рішення позивач зазначив, що наведені відповідачем твердження щодо наявності кредитних зобов'язань, а також зобов'язань з виплати заробітної плати та обов'язкових зборів і платежів не свідчить про скрутний фінансовий стан, загрозу банкрутства чи інші обставини, які можуть ускладнити виконання рішення суду, а є звичайними умовами здійснення господарської діяльності. Також в поданих запереченнях позивач звернув увагу, що заборгованість, яка є предметом спору, виникла у відповідача більше двох років тому (останній платіж було здійснено у 2013 році), що свідчить про сприятливе ставлення позивача до своїх контрагентів, ТОВ «Анком-транс»неодноразово звертались до ФОП ОСОБА_1 в позасудовому порядку з проханням погасити заборгованість без застосування штрафних санкцій, однак відповідачем не було вжито жодних заходів на виконання своїх зобов'язань. Крім цього, в поданих запереченнях позивач зазначив, що наявність чи відсутність коштів на рахунку станом на певну дату також не є підтвердженням фінансового стану, оскільки під час здійснення господарської діяльності обіг коштів на банківських рахунках може відбуватися щоденно, відповідачем не представлено копій банківських виписок за останній період, що було б достатньою підставою для встановлення його дійсного фінансового стану. Також зазначив, що відповідачем не підтверджено, що банківський рахунок, згідно якого до матеріалів справи додано довідку, є єдиним відкритим у відповідача рахунком, отже, грошові кошти відповідача можуть акумулюватися на рахунку в іншому банку, що буде встановлено в процесі виконання рішення органами виконавчої служби.

Крім цього, позивач в поданих запереченнях зазначив, що відповідно до відомостей, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у власності відповідача знаходяться два об'єкти нерухомості, зокрема, квартира за адресою м. Львів, вул Яворницького, 10, а також нежитлове приміщення за адресою м. Львів, вул. Під Дубом, 6 та звернув увагу на те, що адреса реєстрації відповідача є відмінною від зазначених вище, а отже наведені приміщення можуть бути використані в рахунок погашення заборгованості як в рамках даної справи, так і інших, наведених відповідачем в заяві про розстрочку виконання рішення (на підтвердження даних обставин долучено інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.07.2016р.).

За умовами ст.33 ГПК України на сторони покладається обов'язок доводити їх вимоги чи заперечення. Згідно вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів, заявленні клопотань та здійсненні інших процесуальних прав. З врахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх сторін, судом забезпечено сторонам рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті, згідно ст.75ГПК України.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Львівської області від 19.05.2016 року у справі №914/1101/16 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Анком-транс" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, вирішено стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 19840,40 грн. - основного боргу, 2268,69 грн. - пені, 992,02 грн. - 5% штрафу, 2706,92 грн. - 3% річних, 16114,97 грн. - інфляційних втрат та 1361,76 грн. судового збору. На виконання даного рішення від 19.05.2016 року у справі №914/1101/16, яке набрало законної сили 04.06.2016р. видано наказ від 15.06.2016р. про примусове виконаня судового рішення.

24.06.2016 року на розгляд господарського суду Львівської області поступила заява від 10.06.2016р. (вх.№3340/16 від 24.06.2016р.) Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення господарського суду Львівської області від 19.05.2016 року у справі №914/1101/16 згідно з тиким графіком погашення боргу: липень 2016р. - 6987грн. 17коп.; серпень 2016р. - 6987грн. 17коп.; вересень 2016р. - 6987грн. 17коп.; жовтень 2016р. - 6987грн. 17коп.; листопад 2016р. - 6987грн. 17коп.; грудень 2016р. - 6987грн. 17коп., зі сплатою платежів з 15 по 20 число місяця.

Статтею 121 ГПК України передбачено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст.121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 №475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду". В зв'язку з тим, що розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання розстрочки виконання судового рішення. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі оправданої затримки виконання рішення суду залежать зокрема від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити винятковий характер.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне відзначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005р. у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграфі 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

До поданої заявником (відповідачем) заяви про розстрочення виконання рішення суду, не подано жодних доказів та в заяві жодним чином не обґрунтовано обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим. Станом на день розгляду даної заяви не подано доказів в підтвердження того, що заявником вжито всіх можливих та необхідних заходів, щодо добровільного виконання рішення, не обґрунтовано та не подано доказів примусового виконання судового рішення та обставин що унеможливлюють його подальше виконання. Крім цього, до поданої заявником заяви не додано жодних доказів, які підтверджують відсутність майна на яке може бути звернено стягнення, не подано доказів, які підтверджують наявну загрозу банкрутства, також в заяві заявником не наведено жодних документально обґрунтованих обставин, які підтверджували б загрозу банкрутства заявника. Заявником не наведено виняткових обставин, які б служили підставою для розстрочки виконання рішення в даному випадку.

Окрім цього, наявність чи відсутність коштів на рахунку станом на певну дату не є підтвердженням фінансового стану, оскільки під час здійснення господарської діяльності обіг коштів на банківських рахунках може відбуватися щоденно, відповідачем не представлено копій банківських виписок за останній період, що було б достатньою підставою для встановлення його дійсного фінансового стану, відповідачем не підтверджено, що банківський рахунок, згідно якого до матеріалів справи додано довідку, є єдиним відкритим у відповідача рахунком, отже, грошові кошти відповідача можуть акумулюватися на рахунку в іншому банку.

Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.07.2016р. у власності відповідача знаходяться два об'єкти нерухомості, зокрема, квартира за адресою м.Львів, вул.Яворницького, 10, а також нежитлове приміщення за адресою м.Львів, вул.Під Дубом, 6 на яке може бути звернено стягнення.

Враховуючи представлені суду матеріали, заявником (відповідачем) не подано документальних обґрунтувань в підтвердження виняткових обставин та належних доказів, для вмотивованого розстрочення виконання рішення в розумінні приписів ст.121 ГПК України. Із встановленого судом не вбачається достатніх підстав для висновку про винятковість обставин, неможливість або реальне ускладнення виконання рішення суду. Підстави для розстрочення виконання рішення суду, що наведені заявником вказують лише на несприятливість виконання рішення суду для нього, а не на наявність причин, що унеможливлюють таке виконання.

В порядку ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги обставини викладені сторонами, враховуючи вимоги ст.121 ГПК України, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви від 10.06.2016р. (вх.№3340/16 від 24.06.2016р.) Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення господарського суду Львівської області від 19.05.2016 року у справі №914/1101/16.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтями 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви від 10.06.2016р. (вх.№3340/16 від 24.06.2016р.) Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення господарського суду Львівської області від 19.05.2016 року у справі №914/1101/16 відмовити.

Суддя Іванчук С.В.