УХВАЛА

15.07.2016Справа № 910/3980/15-г
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідленс-Україна»

про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2015 у справі № 910/3980/15-г

за позовом Приватного підприємства «Акрілат-Хімконтракт»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідленс-Україна»

про стягнення 349760,15 грн.

Головуючий суддя - Сташків Р.Б.,

судді: Привалов А.І.,

Маринченко Я.В.

Представники сторін не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва надійшла указана заява, яка була визнана судом такою, що відповідає вимогам ст. 121 ГПК України та прийнята до розгляду.

Представники сторін у засідання представників не направили, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення сторін про призначення заяви до розгляду - ухвала суду надсилалася на адреси місцезнаходження сторін згідно відомостей з ЄДР та з матеріалів справи. Від позивача письмових пояснень на заяву не надійшло.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини та об'єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви по суті, суд встановив наступне.

Господарський суд на підставі ст. 121 ГПК України, має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення тощо.

Подану заяву Відповідач мотивує тим, що має намір та бажання виконати рішення суду в добровільному порядку, але неспроможний відразу виконати рішення в повному обсязі та просить розстрочити виконання.

Як підстави для розстрочки Відповідач посилається на скрутний фінансовий стан підприємства, кредитування у багатьох фінансових установах та необхідність нести великі щомісячні виплати по кредитам, і також по овердрафту.

При цьому Відповідач посилається на виконання ним перед державою вчасно зобов'язань щодо сплати податків, зборів, внесків та платежів, а також виконання перед працівниками зобов'язань зі сплати заробітної плати. І при цьому Відповідач вказує, що у випадку примусового виконання рішення накладення постановою державного виконавця на його рахунки арешту призведе до зупинення сплати вищевказаних платежів.

З огляду на наведене Відповідач просить суд розстрочити сплату боргу рівними сумами з 31.01.2016 по 30.06.2016 (включно) щомісячно згідно наведеного у заяві графіку.

Суд дослідив обґрунтування заяви Відповідача та ставиться до них критично з огляду на наступне.

За приписами ст. 121 ГПК України, саме доведення заявником (у даному випадку - Відповідачем) конкретних, виключних обставини, що ускладнюють виконання рішення суду у даній справі або роблять неможливим таке виконання у визначений в рішенні строк, може бути підставою для розстрочки виконання рішення суду.

Однак до заяви не додано жодних доказів на підтвердження наведених у заяві тверджень, а зокрема, доказів скрутного фінансового стану підприємства Відповідача, кредитування його у багатьох фінансових установах, необхідність несення великих щомісячних виплат по кредитам і по овердрафту, та ін.

Посилання Відповідача на вчасне виконання ним зобов'язань перед державою та перед працівниками, та загроза їх повного невиконання у випадку накладення постановою державного виконавця на його рахунки арешту, також не підтверджені жодними доказами.

Відтак, суд не знаходить підстав для задоволення заяви Відповідача, оскільки вона є доказово необґрунтованою, а отже не доведені конкретні, виключні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду у даній справі або роблять неможливим таке виконання у визначений в рішенні строк.

При цьому суд враховує майнові інтереси сторін, та констатує порушення майнових інтересів Позивача, які виявляються у невиконанні рішення суду належним чином та протягом розумного строку, що з огляду на наявність інфляційних процесів у економіці держави призводить до знецінення грошових коштів, які присуджені Позивачу.

Також судом прийнято до уваги, що у зв'язку з оскарженням Відповідачем рішення суду у даній справі до судів вищих інстанцій, то після її повернення через тривалий час та призначення судом заяви до розгляду - то на момент розгляду заяви закінчився строк, до якого Відповідач просив розстрочити виконання рішення з метою його добровільного виконання. Але доказів виконання рішення, як Відповідач декларував, останнім суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 121 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідленс-Україна» про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2015 у справі № 910/3980/15-г відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя Сташків Р.Б.

Суддя Привалов А.І.

Суддя Маринченко Я.В.