ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2016 р. Справа № 918/343/16

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Конончук С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист-Сервіс"

до Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"

про визнання дій безпідставними та скасування відповідних нарахувань

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність б/н від 17 лютого 2016 року;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 91 від 30 грудня 2015 року.

В судовому засіданні 07 липня 2016 року, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Захист-Сервіс" (далі Товариство) звернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (далі ПАТ "Рівнеобленерго") посилаючись на те, що 27 травня 2009 року між ним та відповідачем був укладений договір про постачання електричної енергії № 1-2/1030. 21 липня 2015 року відповідно до складеного працівниками ПАТ "Рівнеобленерго" акту № 1205 відповідачем встановлено порушення Товариством Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 (далі Правила), зобовязано усунути дані порушення, а також здійснено донарахування позивачу вартості неоплаченої ним у серпні 2015 року електроенергії в сумі 5 799 грн. 98 коп. У листопаді 2015 року ПАТ "Рівнеобленерго" було вручено позивачу рахунок на оплату спожитої останнім протягом серпня-листопада 2015 року та необлікованої електроенергії загальною вартістю 17 117 грн. 68 коп., а також попередження про припинення електропостачання обєкта споживача. У звязку з несплатою Товариством вищенаведеної суми заборгованості 17 листопада 2015 року електропостачання його обєкта було відключено. Оскільки вказані дії ПАТ "Рівнеобленерго", а також здійснені ним нарахування, на думку позивача, є незаконними, Товариство, посилаючись на пункти 3.4 і 6.21 Правил, просило суд визнати безпідставними дії відповідача щодо нарахування та виставлення Товариству до оплати суми заборгованості за електричну енергію у загальному розмірі 17 117 грн. 68 коп., відключення обєкта позивача від електропостачання у звякзу з неоплатою заборгованості по факту виставлення необгрунтованих рахунків, а також скасувати відповідні нарахування.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 12 травня 2016 року позовну заяву Товариства від 10 травня 2016 року прийнято до розгляду суддею Політикою Н.А., порушено провадження у справі № 918/343/16 та призначено її до розгляду на 23 травня 2016 року.

Ухвалою суду від 23 травня 2016 року розгляд справи було відкладено на 6 червня 2016 року.

Ухвалою від 6 червня 2016 року розгляд справи відкладено на 1 липня 2016 року.

29 червня 2016 року від позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява від 24 червня 2016 року (а.с. 58-59), в якій Товариство змінило предмет позову та просило суд визнати незаконними дії ПАТ "Рівнеобленерго" по нарахуванню і виставленню до оплати суми заборгованості за електричну енергію у загальному розмірі 22 062 грн. 85 коп. та відключення обєкта позивача за адресою: Рівненська область, Рівненський район, село Кустин, вулиця Шевченка, 100Е від електропостачання за несплату заборгованості по факту виставлення необгрунтованих розрахунків, а також відновити становище, яке існувало до порушення прав Товариства, шляхом зобовязання відповідача списати з особового рахунку позивача безпідставно донараховані кошти в сумі 22 062 грн. 85 коп., що зазначена у виставленому відповідачем рахунку за червень 2016 року. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Крім того, 29 червня 2016 року від відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли додаткові письмові пояснення по справі від 29 червня 2016 року № 25/3574 (а.с. 65-67), в яких останній заперечив проти задоволення позову Товариства у звязку з тим, що положення пункту 3.4 Правил щодо складання акту про невідповідність метрологічних характеристик, на думку ПАТ "Рівнеобленерго", не є обовязковмим для відповідача. Крім того, відповідач зазначив про обгрунтованість виставленої до оплати Товариству суми боргу в розмірі 17 273 грн. 20 коп. У той же час у даних письмових поясненнях відповідач посилався на акт технічної перевірки засобів обліку електричної енергії трансформаторного включення від 20 липня 2015 року № R 31447 (а.с. 68).

У судовому засіданні 1 липня 2016 року оголошувалася перерва до 7 липня 2016 року.

До початку призначеного судового засідання від позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява (а.с. 77-78), в якій Товариство зазначило, що наданий відповідачем акт технічної перевірки засобів обліку електричної енергії трансформаторного включення від 20 липня 2015 року № R 31447, на думку позивача, не є належним доказом у даній справі, оскільки даний акт не згадувався у жодному складеному сторонами документі, що може свідчити про його сфальсифікованість. Крім того, предметом спору у даній справі є оскарження неправомірних дій відповідача щодо нарахування плати за електроенергію та відключення обєкту позивача від мережі електропостачання на підставі акту від 21 липня 2015 року № 1205.

Представник позивача у судовому засіданні 7 липня 2016 року підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 24 червня 2016 року, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, зазначених у додаткових письмових поясненнях по справі від 29 червня 2016 року № 25/3574.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій документів поданим учасниками процесу оригіналам цих документів, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2009 року між Товариством та закритим акціонерним товариством "Ей-І-Ес Рівнеенерго" (правонаступником якого є відповідач) був укладений договір про постачання електричної енергії № 1-2/1030, за умовами якого останнє взяло на себе зобовязання постачати позивачу для забезпечення потреб його електроустановок з сумарною приєднаною потужністю 150 кВт електричну енергію, а останній, у свою чергу, оплачувати вартість використаної ним електричної енергії (а.с. 13-24).

Даний договір підписаний уповноваженими представниками його сторін, а також скріплений печатками вказаних субєктів господарювання.

Відповідно до пункту 2.3.3 договору на позивача покладений обовязок оплачувати постачальнику (відповідачу) вартість електричної енергії згідно з умовами додатку № 4 до цього договору "Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії та розрахунків".

За змістом пункту 8.1 договору оплата електричної енергії та інших платежів здійснюється споживачем самостійно шляхом перерахування коштів на відповідні розрахункові рахунки постачальника в терміни, визначені додатком № 4 до цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що 21 липня 2015 року уповноваженим представником ПАТ "Рівнеобленерго" було складено акт № 1205 (а.с. 25), відповідно до якого за результатами перевірки при обстеженні точок обліку позивача за адресою: Рівненська область, Рівненський район, село Кустин, вулиця Шевченка, 100Е, було встановлено, що протягом двох останніх розрахункових періодів зафіксовано зниження обсягу споживання електричної енергії до рівня, який є нижчим мінімально допустимого рівня завантаження схеми обліку (а саме: значення обсягу електричної енергії, визначеного за показами засобів обліку, менше значення обсягу електричної енергії, визначеного як добуток навантаження електроустановок на мінімально допустимому рівні завантаження схеми обліку на тривалість визначеного в договорі часу роботи струмоприймачів протягом розрахункового періоду).

За результатами даної перевірки у цьому акті на підставі пункту 6.21 Правил було викладено вимогу про необхідність приведення розрахункових засобів обліку позивача у відповідність до вимог нормативно-технічних документів та/або встановлення розрахункових електролічильників прямого включення.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що на підставі наведеного акта ПАТ "Рівнеобленерго" виставило Товариству до оплати рахунок від 8 вересня 2015 року № НОМЕР_1 на суму 5 799 грн. 98 коп., згідно якого споживачу за серпень 2015 року було донараховано спожиту необліковану електроенергію в обсязі 2659кВт/год. Відповідно до наявних у матеріалах справи документів сума вищенаведеної заборгованості, яка залишилася неоплаченою, становила 5 587 грн. 58 коп.

У той же час у листопаді 2015 року позивачу було вручено новий рахунок від 6 листопада 2015 року № НОМЕР_2 (а.с. 26), згідно якого Товариству було нараховано до сплати 17 117 грн. 68 коп. заборгованості за необліковану протягом серпня-листопада 2015 року електроенергію, а також вручено попередження від 6 листопада 2015 року (а.с. 28) про припинення електропостачання обєкту споживача з 11 листопада 2015 року в разі несплати останнім наявної у нього заборгованості в сумі 5 587 грн. 58 коп.

Крім того, ПАТ "Рівнеобленерго" направило Товариству повідомлення про припинення подачі електроенергії від 6 листопада 2015 року № НОМЕР_2 (а.с. 29), відповідно до якого попередило позивача про припинення електропостачання обєкту споживача з 09:00 години 18 листопада 2015 року в разі несплати останнім наявної у нього заборгованості в сумі 17 462 грн. 33 коп.

У той же час судом встановлено, що у рішенні Комісії Інформаційно-консультаційного центру ПАТ "Рівнеобленерго", оформленому протоколом засідання цієї комісії від 15 січня 2016 року (а.с. 31-34), та підписаному, зокрема, двома членами комісії: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, було зазначено, що акт від 21 липня 2015 року з вимогою привести облік у відповідність до вимог ПУЕ або технічних характеристик заводу-виробника засобів обліку, який був основою для розрахункового визначення споживання Товариством електроенергії, був оформлений без урахування положення пункту 3.4 Правил. Третій член вищенаведеної коісії ОСОБА_5 у даному рішенні зазначила про те, що нормативні документи, на її думку, не дають чіткого тлумачення щодо процедур та зразків оформлення претензій такого змісту.

Відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі регулюються зокрема, Законом України "Про електроенергетику" (далі Закон) та Правилами.

Статтею 27 Закону передбачена відповідальність за порушення законодавства в сфері електроенергетики.

Відповідно до статті 26 вказаного Закону споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Відповідно до пункту 3.4 Правил якщо протягом 2 послідовних розрахункових періодів спостерігається зменшення середнього завантаження вимірювальних трансформаторів струму до рівня, меншого ніж передбачений проектною документацією, вимогами ПУЕ та/або технічними характеристиками заводу-виробника щодо завантаження трансформаторів струму, то протягом наступного розрахункового періоду постачальник електричної енергії, електропередавальна організація або споживач має право звернутися до власника засобів обліку щодо приведення обліку у відповідність до вимог ПУЕ або технічних характеристик заводу-виробника засобів обліку, за винятком випадків обліку електричної енергії, використаної споживачами з нерівномірним споживанням електричної енергії протягом року (зменшення відповідно до технологічного циклу роботи споживаної потужності у 5 та більше разів протягом строку, який є не меншим одного розрахункового періоду).

У разі звернення до власника засобів обліку споживача або електропередавальної організації, або постачальника електричної енергії щодо невідповідності обліку вимогам ПУЕ або технічним характеристикам заводу-виробника засобів обліку сторонами складається акт про невідповідність метрологічних характеристик, у якому, в тому числі, зазначається термін приведення засобів обліку їх власником за його рахунок у відповідність до вимог ПУЕ або технічних характеристик заводу-виробника засобів обліку. У такому разі сторонами переглядається величина дозволеної потужності.

Термін приведення обліку у відповідність до вимог ПУЕ або до технічних характеристик заводу-виробника засобів обліку має не перевищувати 1 місяць (для обліку в мережах 0,4 кВ) та 3 місяці (для обліку в мережах 6 кВ та вище) з дня складення акта.

У разі відмови представника власника засобу обліку від підпису в акті робиться відповідний запис. У цьому випадку акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менш ніж трьома уповноваженими представниками сторони, що складає акт.

З наведених вище норм вбачається, що для встановлення факту невідповідності засобів обліку вимогам ПУЕ або технічним характеристикам заводу-виробника засобів обліку сторони повинні скласти акт про невідповідність метрологічних характеристик, який у разі відмови споживача від його підписання, вважається дійсним за умови його підписання не менш ніж трьома уповноваженими представниками підприємства енергопостачальника.

З вищенаведеного слідує, що відсутність наведених обовязкових реквізитів не створює юридичних зобовязань для споживача електроенергії щодо виконання зафіксованих у такому акті вимог (як умови подальшої можливості застосування до споживача положень пункту 6.21 Правил).

Як було зазначено вище, на виконання вимог пункту 3.4 Правил в частині приведення обліку електроенергії у відповідність до вимог ПУЕ щодо завантаження трансформаторів струму, 21 липня 2015 року відповідачем було складено акт про невідповідність засобів обліку підприємства позивача вимогам ПУЕ, яким встановлено, що протягом двох останніх розрахункових періодів зафіксовано зниження обсягу споживання електричної енергії до рівня, який є нижчим мінімально допустимого рівня завантаження схеми обліку.

Із зазначеного акту вбачається, що зі сторони постачальника акт підписано представником ПАТ "Рівнеобленерго" ОСОБА_6

Проте судом встановлено, що даний документ не був підписаний уповноваженою особою споживача. Також наведений документ не містить відповідного запису про відмову представника споживача від підписання цього акту.

Відтак, в силу приписів пункту 3.4 Правил у разі відмови споживача від підписання акту, останній повинен бути підписаний не менш ніж трьома уповноваженими представниками постачальника.

Однак, в порушення вказаних приписів, вищенаведений акт був підписаний лише одним представником підприємства відповідача, у зв'язку з чим даний документ не може бути прийнятий судом в якості належного і допустимого доказу невідповідності засобів обліку підприємства позивача вимогам ПУЕ, оскільки не може підтверджувати обставини, які в ньому зафіксовані.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 34 ГПК України визначено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

За таких обставин, враховуючи наведені дефекти акту від 21 липня 2015 року, суд дійшов висновку про те, що у відповідача були відсутні правові підстави для нарахування і виставлення до оплати позивачу суми заборргованості за електричну енергію у загальному розмірі 22 062 грн. 85 коп., а відтак і підстави для відключення обєкта позивача за адресою: Рівненська область, Рівненський район, село Кустин, вулиця Шевченка, 100Е від електропостачання за несплату заборгованості по факту виставлення необгрунтованих розрахунків.

У той же час посилання ПАТ "Рівнеобленерго" у своїх додаткових письмових поясненнях від 29 червня 2016 року № 25/3574 на акт від 20 липня 2015 року № R 31447 не беруться судом до уваги, оскільки у матеріалах справи відсутні належні докази повідомлення позивача про здійснення будь-яких перевірок чи оглядів його обєкту 20 липня 2015 року (зокрема, опису вкладення у цінний лист) та виходу уповноважених представників відповідача на обєкт Товариства 20 липня 2015 року; крім того, у матеріалах справи відсутні відомості, що ідентифікують уповноважену особу споживача, яка відмовилась від підписання акту від 20 липня 2015 року № R 31447. Слід також зазначити, що вимоги позивача базуються на неправомірності акту від 21 липня 2015 року № 1205, а не на акті від 20 липня 2015 року № R 31447, який не згадувався у жодному складеному сторонами документі, а також, зокрема, не був відображений і у рішенні Комісії Інформаційно-консультаційного центру ПАТ "Рівнеобленерго", оформленому протоколом засідання цієї комісії від 15 січня 2016 року. Крім того, предметом спору у даній справі є оскарження неправомірних дій відповідача щодо нарахування плати за електроенергію та відключення обєкту позивача від мережі електропостачання на підставі акту від 21 липня 2015 року № 1205, що також свідчить про необґрунтованість посилань відповідача на інший за змістом документ акт від 20 липня 2015 року № R 31447.

Твердження ПАТ "Рівнеобленерго" про те, що положення пункту 3.4 Правил щодо складання акту про невідповідність метрологічних характеристик не є обовязковим для відповідача, оскільки дане питання врегульоване пунктом 7.3 укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії від 27 травня 2009 року № 1-2/1030, також оцінюються судом критично, оскільки підставою для застосування пункту 6.21 Правил є саме конкретний акт про невідповідність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Харківського апеляційного господарського суду від 26 травня 2015 року у справі № 917/2054/14.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про законність та обгрунтованість вимог позивача (з урахуванням заяви від 24 червня 2016 року) про визнання незаконними дій ПАТ "Рівнеобленерго" по нарахуванню і виставленню Товариству до оплати суми заборгованості за електричну енергію у загальному розмірі 22 062 грн. 85 коп. та відключення обєкта позивача за адресою: Рівненська область, Рівненський район, село Кустин, вулиця Шевченка, 100Е від електропостачання за несплату заборгованості по факту виставлення необгрунтованих розрахунків, а також відновлення становища, яке існувало до порушення прав Товариства, шляхом зобовязання відповідача списати з особового рахунку позивача безпідставно донараховані кошти в сумі 22 062 грн. 85 коп.

За частиною 2 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір мінімальної заробітної плати, а для позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина 1 вищезазначеної статті).

Статтею 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" встановлено, що з 1 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі дорівнює 1 378 грн. 00 коп.

Зі сформульованої Товариством прохальної частини поданої ним позовної заяви (з урахуванням заяви від 24 червня 2016 року) вбачається, що останнє просило суд задовольнити дві його позовні вимоги немайнового характеру, а саме: визнати незаконними дії ПАТ "Рівнеобленерго" по нарахуванню і виставленню до оплати суми заборргованості за електричну енергію у загальному розмірі 22 062 грн. 85 коп. та відключення обєкта позивача за адресою: Рівненська область, Рівненський район, село Кустин, вулиця Шевченка, 100Е від електропостачання за несплату заборгованості по факту виставлення необгрунтованих розрахунків, а також відновити становище, яке існувало до порушення прав Товариства, шляхом зобовязання відповідача списати з особового рахунку позивача безпідставно донараховані кошти в сумі 22 062 грн. 85 коп.

Згідно з приписами частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Аналогічне положення міститься у пункті 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (далі Постанова).

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог (пункт 2.11 Постанови).

Отже, Товариство мало сплатити за подання до господарського суду Рівненської області даної позовної заяви, яка містить у собі дві вимоги немайнового характеру, 2 756 грн. 00 коп. судового збору.

Проте в процесі розгляду справи судом було встановлено, що позивач згідно доданого до позовної заяви платіжного доручення від 27 квітня 2016 року № 346 перерахував до Державного бюджету України лише 1 378 грн. 00 коп., оплативши таким чином тільки частину суми судового збору, яка підлягає сплаті за подання даного позову до суду.

Зі змісту нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що якщо передбачені у пунктах 2, 3, 4, 5 і 6 частини 1 статті 63 ГПК України підстави повернення позовної заяви виявлено господарським судом після прийняття позовної заяви до розгляду, справа підлягає розглядові по суті. Водночас не сплачені у встановленому порядку та розмірі суми судового збору можливо стягнути за результатами розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Товариства в доход Державного бюджету України суми недоплаченого судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп.

У той же час суд на підставі статті 49 ГПК України у звязку із задоволенням даного позову вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Товариства 2 756 грн. 00 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 32-34, 43, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (33013, місто Рівне, вулиця Князя Володимира, будинок 71, ідентифікаційний код: 05424874) по нарахуванню і виставленню до оплати Товариству з обмеженою відповідальністю "Захист-Сервіс" (33018, місто Рівне, вулиця Курчатова, будинок 46 А, ідентифікаційний код: 25317264) суми заборгованості за електричну енергію у загальному розмірі 22 062 грн. 85 коп. та відключення обєкта Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист-Сервіс" за адресою: Рівненська область, Рівненський район, село Кустин, вулиця Шевченка, 100Е від електропостачання за несплату заборгованості по факту виставлення необгрунтованих розрахунків.

Публічному акціонерному товариству "Рівнеобленерго" (33013, місто Рівне, вулиця Князя Володимира, будинок 71, ідентифікаційний код: 05424874) списати з особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист-Сервіс" (33018, місто Рівне, вулиця Курчатова, будинок 46 А, ідентифікаційний код: 25317264) безпідставно донараховані кошти в сумі 22 062 грн. 85 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист-Сервіс" (33018, місто Рівне, вулиця Курчатова, будинок 46 А, ідентифікаційний код: 25317264) в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (33013, місто Рівне, вулиця Князя Володимира, будинок 71, ідентифікаційний код: 05424874) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист-Сервіс" (33018, місто Рівне, вулиця Курчатова, будинок 46 А, ідентифікаційний код: 25317264) 2 756 (дві тисячі сімсот пятдесят шість) грн. 00 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено та підписано 11.07.2016 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2- позивачу рекомендованим (33018, м. Рівне, вул. Курчатова, 46а);

3 - відповідачу рекомендованим (33000, м. Рівне, вул. Кн. Володимира, 71).