ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

19 липня 2016 року Справа № 926/1650/15
Вищий господарський суд України в складі колегії

суддів:Чернова Є.В. - головуючого, Карабаня В.Я. Корнілової Ж.О.
розглянув касаційну скаргуДепартаменту економіки Чернівецької міської ради
на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.02.2016
у справі№ 926/1650/15 господарського суду Чернівецької області
за позовомПрокурора міста Чернівці в інтересах держави в особі Департаменту економіки Чернівецької міської ради
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
простягнення заборгованості в сумі 39 871,18 грн
В С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга № 02/01-17/475 від 16.03.2016 (вх. ВГСУ №9568/2016 від 18.07.2016), що надіслана до апеляційного господарського суду 23.05.2016, не відповідає вимогам процесуального закону та підлягає поверненню з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VІ від 08.07.2011 встановлено що, ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставка судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги на рішення суду, становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається з матеріалів справи №926/1650/15, позов містить вимогу майнового характеру - стягнення заборгованості в сумі 39871,18грн.

Враховуючи наведене, скаржник під час звернення зі скаргою повинен був сплатити судовий збір у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме: (39871,18грн.х1,5%) х120%=1461,60грн. - мінімальний розмір судового збору за вимогу майнового характеру.

Крім того, пунктами 2.20, 2.21., 2.22. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 року роз'яснено про те, що чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) повертається господарським судом з підстав, передбачених ГПК України, зокрема, Вищим господарським судом України на підставі пункту 4 частини 1 статті 1113 ГПК України. За відсутності у відповідному платіжному документі належних платіжних реквізитів або неправильного їх зазначення заява (скарга) так само повертається господарським судом без розгляду.

До касаційної скарги скаржником додано платіжне доручення від 06.05.2016 № 27 про сплату 1378,00 грн. судового збору з призначенням платежу: "суд.зб.згідно листа юр.управ. 165-юр від 26.04.2016р. (вх.02/01-11-1295/0 від 27.04.2016р.)", у той час як позивачем оскаржується постанова Львівського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 зі справи №926/1650/15.

За наведених обставин, додане до касаційної скарги платіжне доручення від 06.05.2016 № 27 не можна вважати належним доказом сплати судового збору, оскільки вказане призначення платежу свідчить про те, що судовий збір за даним платіжним дорученням сплачений не за подання касаційної скарги у даній справі.

Водночас, скаржником подано заяву про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Виходячи зі змісту поданого клопотання, судова колегія не вбачає підстав для його задоволення, оскільки скаржником не наведено жодних доводів та не надано належних доказів на підтвердження того, що майновий стан скаржника перешкоджав сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до п. 4 частини першої ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Крім того, позивачем не додано доказів надсилання копії касаційної скарги Прокурору міста Чернівці, який несе обов`язки і користується правами сторони.

Згідно пункту 3 статті 111-3 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 44, 86, 107, 108, п.п. 3,4 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання Департаменту економіки Чернівецької міської ради про відстрочення сплати судового збору.

Касаційну скаргу Департаменту економіки Чернівецької міської ради на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.02.2016р. у справі №926/1650/15 господарського суду Чернівецької області не приймати до розгляду і повернути.

Головуючий, суддя Є. Чернов

судді В.Карабань

Ж.Корнілова