КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2016 р. Справа№ 910/5369/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Яценко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу (вх. № 06-29.2/1221 від 25.02.2016 року) ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 року

у справі № 910/5369/16 (суддя - Якименко М.М.)

за позовом ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІДІСІ Україна»

про зобов'язання надати інформацію

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність б/н від 26.01.2015 року

від відповідача: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІДІСІ Україна» про зобов'язання надати інформацію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 року позовну заяву з доданими до неї документами повернуто позивачу без розгляду на підставі п.4 ч. 1 ст. 63 ГПК України у зв'язку із сплатою судового збору у меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством, та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України у зв'язку з тим, що до позовної заяви додано неналежним чином засвідчені копії документів, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу (вх. № 06-29.2/2260 від 06.04.2016 року), в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 року та передати справу до суду першої інстанції.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 року у справі № 910/5369/16 задоволено. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 року у справі № 910/5369/16 скасовано. Матеріали справи №910/5369/16 повернуто до Господарського суду міста Києва для подальшого розгляду по суті.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2016 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІДІСІ Україна» задоволено частково. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2016 року у справі №910/5369/16 скасовано. Справу № 910/5369/16 направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 року у справі № 910/5369/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді - Жук Г.А., суддів: Мальченко А.О., Пономаренка Є.Ю. та призначено розгляд справи на 13.07.2016 року.

У судовому засіданні 13.07.2016 року представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 року у справі №910/5369/16 року та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Представник відповідача у судове засідання 13.07.2016 року не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 64, 98 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення №424.

11.07.2016 року через загальний відділ документообігу суду від відповідача, ТОВ «ТіДіСі Україна», надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку представника, через відсутність юристів у штаті підприємства.

Дослідивши подане клопотання апелянта, колегія суддів відхиляє його з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, неподання витребуваних доказів.

Виходячи з аналізу вказаної правової норми, у випадку нез'явлення в засідання представників позивача, відповідача або ж обох сторін, інших учасників господарського процесу, якщо суддя вважає, що без них неможливо вирішити справу, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України, розгляд справи. Тобто, можливість розгляду справи за відсутності будь-кого із учасників процесу, якщо присутні учасники не заперечують, вирішується суддею.

Колегія суддів зазначає, відсутність юриста на підприємстві не позбавляє відповідача права звернутись завчасно за правової допомогою до спеціаліста в області права і, таким чином, забезпечити явку свого представника у судове засідання. Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 28 ГПК України керівник підприємства відповідача наділений повноваженнями брати участь у судовому засіданні, а відтак апелянт мав можливість забезпечити явку належного представника у судове засідання.

Зважаючи на заперечення позивача про відкладення розгляду справи, закінчення, встановлених ст. 102 ГПК України строків розгляду апеляційної скарги, а також, те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм процесуального права при винесені оскаржуваної судової ухвали, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п.3, 4 ч. 1ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми; не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Наведений у ст. 63 ГПК України перелік підстав для повернення позовної заяви є вичерпним і розширенню не підлягає, будь-які інші порушення в оформленні позовної заяви та доданих до неї документів не можуть бути підставою для повернення позовної заяви.

В обґрунтування оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд зазначив, що додані до позовної заяви копії документів не засвідчені у відповідності до вимог Національного стандарту України ДСТУ №4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації» (затверджені Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року №55), а тому не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази. Окрім цього, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки позивачем заявлено 15 немайнових вимог, які пов'язані між собою підставами виникнення та поданими доказами, то позивачу необхідно було сплатити за кожну вимогу немайнового характеру окремо з розрахунку 1 378,00 грн - за одну вимогу немайнового характеру, а загалом за подання позову - 20 670,00 грн.

Як вбачається з додатків до позовної заяви, ОСОБА_2 до Господарського суду м. Києва було надано докази відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачу (оригінал опису вкладення та чеку), оригінал квитанції про сплату судового збору від 21.03.2016 року, докази направлення відповідачу вимоги № 1 від 26/02/2016 року щодо надання інформації про діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІДІСІ Україна» (оригінал опису вкладення та чеку) та копію довіреності на представництво інтересів ОСОБА_2, яку видано ОСОБА_4 з підписом представника.

Враховуючи зазначене вище, судова колегія приходить до висновку про те, що позивачем, окрім копії довіреності на представництво своїх інтересів, було надано решту документів в оригіналах, що відповідно свідчить про безпідставність висновку місцевого господарського суду про неналежне засвідчення позивачем копії доданих до позовної заяви документів.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції, маючи сумнів у достовірності копії довіреності на представництво інтересів ОСОБА_2, виданої ОСОБА_4, не був позбавлений права витребувати оригінал зазначеної довіреності для огляду в судовому засіданні. Згідно роз'яснень, наведених у п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку коли копії документів не засвідчені належним чином, але господарським судом при дослідженні витребуваних оригіналів документів з'ясовано відповідність копі цим оригіналам, то суд долучає копії до матеріалів справи, зазначивши про таку відповідність в описовій частині рішення або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним висновки місцевого господарського суду про надання позивачем неналежним чином засвідчених копій документів, що може бути підставою для повернення позовної заяви згідно п. 3. ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Окрім того, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що позовна заява ОСОБА_2 містить 15 (п'ятнадцять) вимог немайнового характеру, які обкладаються судовим збором кожна, з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2 просить суд зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІДІСІ Україна» надати ОСОБА_2 як учаснику (який володіє 50% статутного фонду) Товариства з обмеженою відповідальністю «Тідісі Україна» інформацію, а саме документи, перелік яких міститься в позовній заяві.

За приписами п. 2.11 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Однак, судова колегія зважає на те, що вказана норма стосується лише тих вимог немайнового характеру, предметом яких є окремі вимоги, що пов'язані між собою підставами виникнення або поданими доказами.

В даному випадку позовна вимога лише одна, а саме: зобов'язання відповідача вчинити дію (тобто вчинити передбачений законом обов'язок) щодо надання визначених позивачем документів, тому висновок суду першої інстанції про те, що вимога про надання кожного документу являється самостійною немайновою вимогою, є помилковим.

Відтак, за подання позову у даній справі ОСОБА_2 відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про судовий збір» сплатив судовий збір у встановленому розмірі - 1 378,00 грн, а тому підстав для повернення позовної заяву згідно з п. 4. ч. 1 ст. 63 ГПК України апеляційний господарський суд не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 року про повернення позовної заяви підлягає задоволенню, а ухвала ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 року у справі №910/5369/16 скасуванню.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Згідно з п.4.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Керуючись ст. 49, 63, 99, 101, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 4) ч.1 ст. 104, ст. 105, 106, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 року у справі №910/5369/16 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 року у справі №910/5369/16 скасувати.

3. Справу №910/5369/16 передати Господарському суду міста Києва для розгляду.

4. Доручити Господарському суду міста Києва вирішити питання про розподіл судових витрат за розгляд апеляційної та касаційної скарг після розгляду зазначеної справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді Є.Ю. Пономаренко

А.О. Мальченко