КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2016 р. Справа№ 910/91/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Скрипки І.М.

Отрюха Б.В.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від позивача: Харченко Р.І. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Горбань Р.О. - за належним чином оформленою довіреністю;

від третьої особи: не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Технолоджі" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2016 року у справі № 910/91/16 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

до Товариства з обмежеою відповідальністю "ВС Технолоджі"

третя особа Державне підприємство "Еко"

про розірвання договору, повернення майна

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмежеою відповідальністю "ВС Технолоджі" про розірвання договору, повернення майна.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.05.2015 року позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву доТовариства з обмеженою відповідальністю "ВС Технолоджі" , третя особа у справі Державне підприємство "Еко" про розірвання договору, повернення майна задоволено повністю, вирішено:

- розірвати договір оренди № 4429 нерухомого майна, що належить до державної власності від 7 серпня 2009 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 50-г, код 19030825) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВС Технолоджі" (01133, м. Київ, вул. І.Мечникова, 10/2, код 30574751).

- зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ВС Технолоджі" (01133, м. Київ, вул. І.Мечникова, 10/2, код 30574751) повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по місту Києву (01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 50-г, код 19030825) державне нерухоме майно загальною площею 165,5 м2 у підвалі п'ятиповерхової будівлі по вулиці Івана Кудрі, 43 у м. Києві, що знаходиться на балансі Державного підприємства "Еко" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 36-Б, код 323097223).

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Технолоджі" (01133, м. Київ, вул. І.Мечникова, 10/2, код 30574751) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 50-г, код 19030825) 2436 грн. витрат по оплаті судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВС Технолоджі" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що відповідач не погоджується з викладеними у рішенні обставинами, вважає його таким, що не відповідає фактичним обставинам і наявним у справі матеріалам, та прийнятим внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають істотне значення для справи та з порушенням процесуальних норм та норм матеріального права.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВС Технолоджі" обгрутовує свою скаргу тим, що суд зробив необґрунтовані та жодним чином документально не підтверджені висновки про те, що саме відповідачем було зроблено отвір у одній із несучи стін та те, що даний отвір у одній із несучих стін призвів до порушення цілісності конструкції будівлі.

Відповідно автоматичного розподілу справ між суддями для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Отрюх Б.В., Скрипка І.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2016 року у визначеному складі колегії суддів, апеляційна скарга Товариство з обмеженою відповідальністю "ВС Технолоджі" прийнята до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 12.07.2016 року.

Третя особа до судового засідання, що відбулось 12.07.2016 року, не з'явилась, хоча була належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності третьої особи є можливим.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно ст.101 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

07 серпня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди № 4429 нерухомого майна, що належить до державної власності.

21 травня 2012 року сторони уклали договір № 4429/01 про внесення змін до вищевказаного договору оренди нерухомого майна.

Згідно з умовами цих договорів позивач (орендодавець) передає, а відповідач (орендар) приймає в строкове платне користування нежиле приміщення, що належить до державної власності та перебуває на балансі Державного підприємства "Еко", загальною площею 165,5 м2 у підвалі п'ятиповерхової будівлі по вулиці Івана Кудрі, 43 у м. Києві для розміщення офісно-сервісного центру з обслуговування оргтехніки.

Відповідно до п. 1.1.Вартість переданого в оренду майна згідно звіту про незалежну оцінку станом на 28 лютого 2009 року становила 835660,00 грн.

Додатковою угодою № 4429/02 від 29 листопада 2013 р. було внесено зміни до договору оренди в частині вартості переданого відповідачу нерухомого майна, а саме визначено вартість цього майна станом на 30 листопада 2012 року - 1201590 грн. без урахування ПДВ.

Відповідно до умов розділу 10 договору договір укладено строком на 2 роки 11 місяців і діє з 7 серпня 2009 року до 7 липня 2012 року Договір вважається пролонгованим на кожний наступний період і на тих самих умовах, які передбачені договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження договору, якщо за місяць до його закінчення про припинення договору не буде письмово заявлено однією із сторін. Доказів припинення договору в установленому порядку суду не надано.

На виконання умов вищевказаного договору позивач передав відповідачу в оренду нежиле приміщення загальною площею 165,5 м2 у підвалі п'ятиповерхової будівлі по вулиці Івана Кудрі, 43 у м. Києві, що підтверджується актом приймання-передачі орендованого майна від 7 серпня 2009 року.

За умовами п.п. 5.1, 5.4 договору орендар повинен забезпечувати збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, тримати майно в порядку, передбаченими санітарним нормам та правилам пожежної безпеки, підтримувати орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, здійснювати заходи протипожежної безпеки. Використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов договору.

Відповідно до умов п. 8.1 договору в редакції додаткової угоди орендодавець має право контролювати з можливим залученням балансоутримувача виконання умов договору та використання майна, переданого в оренду за договором, і у разі необхідності спільно з балансоутримувачем вживати відповідних заходів реагування.

Як зазначалось, позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву полягають у розірванні договору оренди № 4429 нерухомого майна, що належить до державної власності від 07.08.2009 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 50-г, код 19030825) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВС Технолоджі" (01133, м. Київ, вул. І.Мечникова, 10/2, код 30574751) та зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Технолоджі" (01133, м. Київ, вул. І.Мечникова, 10/2, код 30574751) повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по місту Києву (01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 50-г, код 19030825) державне нерухоме майно загальною площею 165,5 м2 у підвалі п'ятиповерхової будівлі по вулиці Івана Кудрі, 43 у м. Києві, що знаходиться на балансі Державного підприємства "Еко" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 36-Б, код 323097223).

В обґрунтування заявлених позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву посилається на те, що у ході перевірки дотримання умов договору (обстеження приміщення) ним було виявлено, що відповідач порушив умови п.п. 4.4, 5.1, 6.2 договору, а саме неналежно виконує обов'язок із забезпечення збереження переданого йому в оренду майна, без його письмової згоди здійснив перепланування орендованого приміщення, що призвело до зменшення площі цього приміщення на 11,01 м2.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що під час проведення спільного сторонами огляду обстеження 06 травня 2016 року нежилого приміщення по вулиці Івана Кудрі, 43 у місті Києві, було виявлено, що у одній із несучих стін цокольного поверху цієї будівлі відповідачем самовільно було зроблено отвір, що призвело до порушення цілісності конструкції будівлі, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься акт обстеження Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 6 травня 2016 року, з доданими до нього копіями фотокарток.

Таким чином, суд першої інстанції зробив висновок, що відповідачем неналежним чином виконуються свої зобов'язання в частині забезпечення збереження орендованого майна щодо запобігання його пошкодженню і псуванню, тримання майна в порядку, передбаченого санітарними нормам та правилами пожежної безпеки.

Суд першої інстанції вважав, що вказане порушення відповідачем спірного договору є істотним, порушує права держави як власника, оскільки конструктивний елемент будинку по вулиці Івана Кудрі, 43 у місті Києві частково зруйновано, що призвело до погіршення стану переданого відповідачу в оренду майна.

Проте, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з такими висновками, викладеними у рішенні місцевого господарського суду, та вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 п. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до умов п. 10.7 договору сторони погодили можливість дострокового розірвання спірного договору на вимогу орендодавця, якщо орендар не виконує певних умов договору, а зокрема, користується майном не відповідно до умов договору (п. 10.7.1), навмисно або з необережності погіршує стан майна та іншого обладнання.

Згідно з правовою позицією викладеної в постанові Верховного суду України від 18.09.2013 року по справі №-75цс13, однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Враховуючи викладене вище, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд апеляційної інстанції встановив, що згідно з частинами 1 та 2 ст. 652 Цивільного кодексу України та у відповідності до умов договору немає наявних підстави для розірвання договору, з огляду на наступне.

По-перше, отвір в стіні обстежуваного нежилого підвального приміщення площею 46,28 м.кв., яке входить до складу орендованих нежилих приміщень загальною площею 165,5 м2, що розташоване в підвалі п'ятиповерхового житлового будинку по вулиці Івана Кудрі, 43 у місті Києві і надано в оренду ТОВ «ВС Технолоджі» для розміщення офісно - сервісного центру з обслуговування оргтехніки належить до системи вентиляції та являється продухом, обов'язковим до влаштування, згідно : ДСН 3.3.6.042-99 "Санітарних норм мікроклімату виробничих приміщень"; згідно пункту 2.65 ДБН В.2.2-15-2005. "ЖИТЛОВІ БУДИНКИ. ОСНОВНІ ПОЛОЖЕННЯ. БУДИНКИ І СПОРУДИ."

По-друге, визначити точну дату влаштування зазначеного отвору продуху не можливо, тому що не надана інформація про дату початку експлуатації обстежуваного приміщення. Враховуючи, що безпечна експлуатація підвальних приміщень можлива тільки при умові влаштування системи вентиляції найбільш ймовірний час влаштування обстежуваного вентиляційного продуху як і інших виконаних продухів будинку - одразу після початку експлуатації підвальних приміщень.

По-трете, влаштування існуючого отвору продуха обстежуваного нежилого підвального приміщення, не залежно від часу влаштування зазначеного вентиляційного продуху, не призвело до порушення цілісності конструкції - несучої зовнішньої стіни житлового будинку по вулиці Івана Кудрі, 43 у м. Києві, виходячи з того, що загальний технічний стан зовнішньої фасадної стіни житлового будинку де розташований отвір продуху з нежитлового приміщення підвалу, в цілому характеризується як задовільний; дефектів, пошкоджень у вигляді тріщин, механічних ушкоджень які можуть свідчити про негативний вплив на міцність конструкції не виявлено та те, що обстежуваний отвір в зовнішній фасадній стіні має площею перерізу до 0,05 м. кв., та виконаний тільки в одному екземплярі на всю стіну приміщення, тому не підлягає армуванню або другому типу підсилення. Відповідно конструкція зовнішньої фасадної (несучої) стіни на ділянці обстежуваного підвального приміщення не підлягає підсиленню та не потребує інших заходів по підвищенню міцності.

До того ж, представником Відповідача було в суді першої інстанції було заявлено про те, що даний отвір є вентиляційним та існував ще до укладання Договору оренди, про що свідчать фотоматеріали у наданій Позивачем копії Висновку про вартість Обєкта оцінки, складеного ТОВ «МАКСІМА КАПІТАЛ» станом на дату оцінки, тобто на 30 листопада 2012 року, у якому даний отвір вже був наявний у даному приміщенні (копія фотоматеріалів зі звіту оцінки міститься в матеріалах справи), та такі ж отвори наявні у решті орендованих приміщень.

Судом першої інстанції необґрунтовано визначено та матеріали справи не містять доказів на підтвердження, що саме відповідачем було зроблено отвір у одній із несучих стін та те, що цього отвору не було до початку використання приміщення відповідачем.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З огляду на таке, позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи (п. 3).

З огляду на викладені вище обставини, з урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, колегія апеляційного суду дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 10.05.2016 року у справі № 910/91/16 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга Товариства з обмежеою відповідальністю "ВС Технолоджі" підлягає задоволенню в позовному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмежеою відповідальністю "ВС Технолоджі" на рішення господарського суду міста Києва від 10.05.2016 року у справі № 910/91/16 - задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 10.05.2016 року у справі № 910/91/16 - скасувати.

У задоволенні позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву - відмовити.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 50-г, код 19030825) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Технолоджі" (01133, м. Київ, вул. І.Мечникова, 10/2, код 30574751) 2679 (дві тисячі шістсот сімдесят дев'ять) грн. 60 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді І.М. Скрипка

Б.В. Отрюх