ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2016 р.Справа № 922/1740/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Каюков Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Виробничо-комерційне підприємство "Бетонікс" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод будівельних матеріалів ОСОБА_1", м. Харків
про стягнення коштів у розмірі 303 663,00 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1Ю, за дов. № б/н від 01 березня 2016 року

відповідача - ОСОБА_2, за дов. б/н від 10.05.2016 року

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Виробничо-комерційне підприємство "Бетонікс" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод будівельних матеріалів ОСОБА_1", про стягнення заборгованості у розмірі 303 663,00 грн. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати у розмірі 4 555,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконання відповідачем свого грошового зобов'язання за договором № 07-13/18 від 18 липня 2013 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 червня 2016 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/1740/16 та призначено її до слухання у судовому засіданні на 21 червня 2016 року.

Розгляд справи неодноразово відкладався, востаннє 04 липня 2016 року по розгляду даної справи судом було оголошено перерву до 18 липня 2016 року.

Після перерви 18 липня 2016 року судове засідання було продовжено, представники сторін в дане судове засідання з'явилися.

Представник позивача під час судового засідання 18 липня 2016 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд долучити до матеріалів справи пакет документів, дані документи судом долучено до матеріалів справи з подальшою реєстрацією в канцелярії суду за вх. № 23394 від 18 липня 2016 року.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі оскільки, на його думку, позов є передчасним. Відповідач вказує на те, що сам факт поставки ним не спростовується, однак зазначає про передчасність позовних вимог в наслідок відсутності підстав для оплати.

В судовому засіданні 18 липня 2016 року учасники судового процесу не виявили наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

18 липня 2013 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) було укладено договір № 07-13/18.

Відповідно до п. 1.1 договору, по даному договору постачальник зобов'язується передати у власність покупцеві продукцію бетонні суміші (надалі - товар), номенклатура, асортимент, найменування, кількість, ціна якого визначається в Специфікації (додаток № 1 до договору), яка є невід'ємною частиною даного договору та яка підписується одночасно з ним, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей товар на умовах даного договору.

Поставка товар здійснюється у відповідності з замовленням покупця: в автотранспорт постачальника на умовах FCA склад покупця в реакції INCOTERMC 2000 (пункт постачання покупця - за адресою: вул. Пушкінська, 2, м. Харків); в автотранспорт покупця на умовах EXW склад постачальника в редакції INCOTERMC 2000, 61017, м. Харків, вул. Пушкінська, 17 (п. 2.1 договору).

Ціна на товар, який постачається постачальником, являється фіксованим і вказується в Специфікаціях постачальника. Сторони встановили, що фіксовані ціни на товар, вказані у Специфікаціях, являються дійсними на дату складання даного договору та погоджені сторонами. Ціна на товар, який буде поставлено постачальником в термін дії даного договору, вказується в Специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору, діють до моменту зміни ціни в постачальника. Ціна даного договору складається із вартості партій товару, поставлених постачальником на протязі дії даного договору та вказаних в рахунках-фактури, виставлених на підставі специфікації та накладних. Розрахунки проводяться в національній валюті України - в гривні в безготівковій формі платіжним дорученням. Постачальник має право відвантажити покупцеві товар без його передплати. У такому випадку покупець зобов'язаний оплатити поставлений товар в строк не пізніше 5 днів з моменту отримання рахунку від постачальника в порядку, передбаченому умовами даного договору (п.п. 4.1, 4.2, 4.7.3, 4.7.4 договору).

Згідно п. 11.5 договору (з урахуванням додаткової угоди № 3 від 31 грудня 2015 року), договір вступає в законну силу з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2016 року. Сторони мають право за допомогою укладення додаткової угоди пролонговувати дію даного договору на певний строк.

На виконання умов спірного договору 18 липня 2013 року між сторонами підписано та скріплено печатками сторін Специфікацію № 1.

Згідно з наявними в матеріалах справи видатковими накладними: № Б від 01.10.2014 року на суму 6 450,00 грн.; № Б від 01.10.2014 року на суму 6 987,50 грн.; № Б від 02.10.2014 року на суму 6 987,50 грн.; № Б від 02.10.2014 року на суму 9 675,00 грн.; № Б від 02.10.2014 року на суму 6 987,50 грн.; № Б від 02.10.2014 року на суму 6 450,00 грн.; № Б від 02.10.2014 року на суму 5 912,50 грн.; № Б від 02.10.2014 року на суму 10 750,00 грн.; № Б від 02.10.2014 року на суму 5 912,50 грн.; № Б від 02.10.2014 року на суму 5 912,50 грн.; № Б від 02.10.2014 року на суму 6 450,00 грн.; № Б від 02.10.2014 року на суму 10 750,00 грн.; № Б від 02.10.2014 року на суму 6 987,50 грн.; № Б від 02.10.2014 року на суму 6 987,50 грн.; № Б від 02.10.2014 року на суму 6 450,00 грн.; № Б від 02.10.2014 року на суму 7 525,00 грн.; № Б від 02.10.2014 року на суму 5 375,00 грн.; № Б від 02.10.2014 року на суму 3 762,50 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 6 450,00 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 6 450,00 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 6 450,00 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 6 450,00 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 5 912,50 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 5 912,50 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 10 750,00 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 9 675,00 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 5 375,00 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 5 912,50 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 6 450,00 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 6 450,00 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 5 912,50 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 6 450,00 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 10 750,00 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 10 750,00 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 5 912,50 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 5 375,00 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 6 450,00 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 6 450,00 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 6 450,00 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 5 912,50 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 6 450,00 грн.; № Б від 14.11.2014 року на суму 10 750,00 грн. позивачем передано, а відповідачем отримано товар на загальну суму 282 725,00 грн. Як вказує позивач у позовні заяві, відповідач свої зобов'язання за договором № 07-13/18 від 18 липня 2013 року своєчасно та в повному обсязі не виконав, а лише частково сплатив вартість отриманого товару у розмірі 1 607,00 грн. Крім того, позивач вказує на те, що в межах дії спірного договору позивачем були надані послуги на загальну суму 22 545,00 грн., які відповідачем також залишилися не оплаченими. Вище викладені обставини й стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, дослідивши умови договору № 07-13/18 від 18 липня 2013 року, суд вважає, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором поставки та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфу 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Абзац 1 ч. 1 ст.193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вище викладене, беручи до уваги те, що відповідачем, в порушення умов договору № 07-13/18 від 18 липня 2013 року, не сплачено вартість отриманого товару своєчасно та в повному обсязі, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № 07-13/18 від 18 липня 2013 року у розмірі 281 118,00 грн. є обґрунтованими, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Твердження відповідача про те, що строк на оплату вартості отриманого товару ще не настав, оскільки позивачем не було надано відповідачеві рахунків на оплату, ґрунтується на хибному тлумаченні норм чинного законодавства. При цьому суд виходить з того, що згідно ч. 2 ч. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, а ч. 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Як вже зазначалося вище в даному рішенні суду, в матеріалах справи наявні видаткові накладні, які підписані уповноваженим представником відповідача та скріплені печаткою підприємства відповідача, факт отримання товару не заперечував і представник відповідача під час судового засідання 18 липня 2016 року. Тобто, виходячи з аналізу ст. ст. 712, ст. 692 ЦК України, суд приходить до висновку, що зобов'язання по здійсненню розрахунку (оплати) за отриманий товар виникає у відповідача після прийняття (отримання) товару (підписання видаткових накладних), що повністю відповідає приписам Цивільного кодексу України, які пов'язують підписання видаткової накладної з настанням строку та є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Даної правової позиції дотримується Верховний суд України у своїй постанові № 927/1232/13 від 30.09.2014 року.

Позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 22 545,00 грн. є безпідставними і, відповідно, суд відмовляє в їх задоволенні у зв'язку з необґрунтованістю. Судом з'ясовано, що предметом розгляду даної справи є саме стягнення заборгованості за поставлений товар в межах договору (виходячи зі змісту підстав позову позивача, викладених у позовній заяві, та предмета позову - позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки № 07-13/18 від 18 липня 2013 року); водночас, вказана сума, заявлена позивачем як сума основного боргу в межах договору поставки, є сумою вартості з послуг перевезення, які не входять в предмет договору (предмет позову у даній справі); у позивача відсутня сума заборгованості за надані послуги з перевезення в межах договору поставки, що унеможливлює задоволення позовних вимог в межах даного договору. Позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за надані послуги з інших підстав не заявлялись.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 4 216,77 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 6, 11, 509, 525, 627, 628, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 69, 75, 77, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод будівельних матеріалів ОСОБА_1" (61106, м. Харків, вул. Індустріальна, 3, ) на користь Виробничо-комерційного підприємства "Бетонікс" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (61085, м. Харків, вул. Астрономічна, буд. 37, оф. 148, п/р 9818 в 4 відділенні ПАТ ПУМБ м. Харків, МФО 334851, ) 281 118,00 грн. заборгованості за отриманий товар та 4 216,77 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 20.07.2016 р.

Суддя ОСОБА_3

справа № 922/1740/16