РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2016Справа №910/8618/16

За позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс"

про стягнення страхового відшкодування в розмірі 25 005,60 грн.

Суддя Комарова О.С.

Представники сторін:

від позивача не з'явився;

від відповідача Радзіховський А.Л. (представник за довіреністю).

В судовому засіданні 05 липня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Граве Україна", 11 травня2016 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 71789 від 18.04.2016 року до відповідача, Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 25 005,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм,цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом № АВ/3645638.

Ухвалою суду від 12.05.2016 року (суддя Комарова О.С.) порушено провадження у справі № 910/8618/16 та призначено розгляд справи на 31.05.2016 року.

Через відділ діловодства суду від 26.05.2016 року від представника позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, які було долучено судом до матеріалів справи.

Через відділ діловодства суду від 31.05.2016 року від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача, яке було долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 року судом, за клопотанням представника відповідача, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, та оголошено відкладення розгляду справи до 05.07.2016 року.

Через відділ діловодства суду 17.06.2016 року від Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) надійшла інформація про страхове покриття, яку було долучено до матеріалів справи.

Через відділ діловодства суду від 22.06.2016 року від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача, в якому ним також зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, подане клопотання було долучено судом до матеріалів справи.

Через відділ діловодства суду 05.07.2016 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 71789 від 18.04.2016 року, в якій ним зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає частково, а саме в частині несплаченого ПДВ в розмірі 4 167,63 грн., відзив було долучено до матеріалів справи.

В судове засіданні 05.07.2016 року представник позивача не з'явився про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача в судове засідання 05.07.2016 року з'явився, проти позову заперечив та підтримав поданий через канцелярію суду відзив на позовну заяву.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч.1ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2014 року між позивачем (надалі - Страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівхолод» (далі по тексту - Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування «Граве Каско» № 101016438 (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, далі по тексту - Договір або Договір добровільного страхування).

Об'єктом Договору добровільного страхування є транспортний засіб "Subaru Outback" державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Вказаний транспортний засіб позивач прийняв на страхування, на випадок пошкодження внаслідок страхових подій (випадку), зокрема - пошкодження чи знищення внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідний страховий випадок настав 30.09.2014 року на перетині вулиць Промислова-Волинська у м. Львові, а саме: відбулося зіткнення автомобіля "Ford Sierra", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що знаходився під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Subaru Outback" державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "Subaru Outback" державний реєстраційний номер НОМЕР_2, було пошкоджено, що підтверджується довідкою № 9443482, виданою органами МВС України (копія довідки міститься в справі).

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було перераховано страхове відшкодування в розмірі 25 005,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 49570 від 14.10.2014 року. Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявним в матеріалах справи страховим актом № СНТ/101016438/1 від 13.10.2014 року (копія страхового акту та платіжного доручення наявні в матеріалах справи).

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до положень частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями статті 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні приписи містить норма ст. 27 Закону України "Про страхування".

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 17.10.2014 року у справі № 466/7201/14-п (належним чином засвідчена копія постанови міститься в матеріалах справи), дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року. Останнього визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Нормами п. 14.1 ст. 14 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За приписами п. 21.1 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень п. 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

З аналізу матеріалів справи випливає, що ОСОБА_2 застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "Ford Sierra", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом укладення з відповідачем полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3645638 (належним чином засвідчена копія витягу з МТСБУ про поліс № АВ/3645638 міститься в матеріалах справи).

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до положень п.22.1 до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, на підставі зазначених вище норм та у зв'язку з укладенням відповідачем з ОСОБА_2 полісу страхування цивільно-правової відповідальності АВ/3645638, відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати завдану ОСОБА_2, шкоду, заподіяну майну третіх осіб, внаслідок експлуатації транспортного засобу "Ford Sierra", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

У відповідності до вищевказаних норм, ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до відповідача як страхувальника цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм ОСОБА_2 транспортного засобу "Ford Sierra", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Аналізуючи матеріали справи, суд встановив, що вартість матеріального збитку автомобіля "Subaru Outback" державний реєстраційний номер НОМЕР_2, визначено на підставі рахунку Приватного підприємства Автоцентр «Ера» № 10409 від 06.10.2014 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 25 005,60 грн. (копія вказаного рахунку наявна в матеріалах справи).

Також в матеріалах справи наявний Висновок експертного автотоварознавчого дослідження по листу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна" № 258/10-14 від 09.10.2014 року з визначенням матеріального збитку "Subaru Outback" державний реєстраційний номер НОМЕР_2, відповідно до якого сума збитку складає 25 005,79 грн.

З ремонтної/калькуляції № 258/10-14 від 09.10.2014 року, яка також міститься в матеріалах справи, складеної за допомогою комп'ютерної програми Аudatex, яка рекомендована п. 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, вбачається, що сума збитку складає 25 005,79 грн.

Слід зазначити, що дані, зазначені у ремонтній калькуляції № 258/10-14 від 09.10.2014 року, відповідають даним встановленим в п. 4.4 зазначеної вище Методики. Зміст ремонтної калькуляції не суперечить умовам чинного законодавства України про оціночну діяльність та чітко відображає суму завданих збитків, оскільки калькуляція складалась за допомогою комп'ютерної програми Audatex, яка рекомендована п. 59 додатку 8 зазначеної вище Методики.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно п. 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як встановлено судом, у відзиві на позовну заяву відповідач частково заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що сумою страхового відшкодування є 20837,97 грн.. В цій частині відповідач визнав позов.

Також у відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення ПДВ в розмірі 4 167,63 грн., мотивуючи це тим, що сума витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу, з урахуванням зносу, здійснюється на рахунок потерпілої особи, сума відповідає розміру оціненої шкоди та зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. А отже, відповідач зазначив про відсутність підстав для оплати страхового відшкодування з урахуванням ПДВ, яке складає 4 167,63 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що сумою страхового відшкодування є 25 005,60 грн., з урахуванням ПДВ, яке складає 4 167,63 грн., що випливає з ремонтної/калькуляції №258/10-14 від 09.10.2014 року, складеної за допомогою комп'ютерної програми Аudatex та рахунку Приватного підприємства Автоцентр «Ера» № 10409 від 06.10.2014 року, а відтак позивач сплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 25 005,60 грн., з урахуванням ПДВ, яке складає 4 167,63 грн.

Тобто позивачем фактично перераховано страхове відшкодування в розмірі 25 005,60 грн., з урахуванням ПДВ, яке складає 4 167,63 грн., але помилково зазначено про перерахування вказаної суми без ПДВ.

Згідно статті 36.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму

визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального

підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги частково в розмірі 20 837,97 грн. без урахування ПДВ, яке складає 4 167,63 грн. з огляду на те, що сума витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 3-50гс15 від 15.04.2015 року страховик, виплативши страхове відшкодування, набуває право зворотної вимоги до страховика (винної особи) у сумі страхового відшкодування у межах фактичних затрат страхувальника за вирахуванням франшизи.

Відповідно до приписів статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст. 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позицію Верховного Суду України, а також те, що полісом № АВ/3645638 встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50 000,00 грн. та франшизу в сумі - 0,00 грн., а також те, що при виплаті страхового відшкодування в розмірі 25 005,60 грн. позивач ПДВ не враховував, що підтверджується графою - призначення платежу в платіжному дорученні №49570 від 14.10.2014 року, а відтак суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм ОСОБА_2 транспортного "Ford Sierra", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в розмірі - 20 837,97 грн.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 20 837,97 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 148,33 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс" (ЄДРЮОФОП 19350062, адреса: 01033, м. Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 69) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна" (ЄДРЮОФОП: 19243047, адреса: 01001, м. Київ, ВУЛИЦЯ ХРЕЩАТИК, будинок 15, квартира 124) грошові кошти: - 20 837,97 грн. (двадцять тисяч вісімсот тридцять сім гривень 97 копійок) та судовий збір - 1 148,33 грн. (одна тисяча сто сорок вісім гривень 33 копійки).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Копію даного рішення направити позивачу у справі № 910/8618/16.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 11.07.2016 року.

Суддя О.С. Комарова