КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2016 р. Справа№ 910/30990/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Зубець Л.П.

Дикунської С.Я.

за участю представників:

Від позивача: Сєтов М.О., Слюсаренко О.А. - представники за довіреностями.

Від відповідача: Коломієць М.І., Різник О.О., Угринчук Г.Р. - представники за довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Науково-технологічного алмазного концерну (АЛКОН) Національної академії наук

на рішення Господарського суду м. Києва від 18.05.2016 року

у справі № 910/30990/15 (суддя: Чинчин О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шансік"

до Науково-технологічного алмазного концерну (АЛКОН)

Національної академії наук

про стягнення заборгованості у розмірі 840 643 грн. 51 коп.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Шансік" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Науково-технологічного алмазного концерну (АЛКОН) Національної академії наук про стягнення 840 643, 51 грн., з яких 502 500,00 грн. основного боргу, 126 134,38 грн. пені, 204 553,58 грн. інфляційних втрат та 7 455,55 грн. 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання поворотної фінансової допомоги №2-ФД від 17.03.2014 року щодо повернення наданих позивачем грошових коштів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.05.2016 року у справі № 910/30990/15 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Науково-технологічний алмазний концерн (АЛКОН) Національної академії наук звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що укладений між сторонами справи договір за своєю правовою природою є договором позики.

Крім цього, апелянт зазначає, що він є державним підприємством і на спірний Договір повинні розповсюджуватись положення «Порядку погодження залучення державними підприємствами, у тому числі господарськими товариствами (крім банків), у статутному капіталі яких 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, кредитів (позик), надання гарантій або поруки за такими зобов'язаннями», затвердженого Постановою КМУ від 15.06.2011 року № 809.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти її вимог заперечує та просить суд залишити без задоволення.

Представник Науково-технологічного алмазного концерну (АЛКОН) Національної академії наук до суду апеляційної інстанції подав клопотання про зупинення апеляційного провадження у даній справі до вирішення Господарським судом м. Києва пов'язаної справи № 910/11709/16 за позовом Науково-технологічного алмазного концерну (АЛКОН) Національної академії наук до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шансік" про визнання договору про надання поворотної фінансової допомоги №2-ФД від 17.03.2014 року та додаткової угоди недійсними.

Судовою колегією відмовлено у задоволенні даного клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.16. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Однак, судовою колегією встановлено, що матеріали справи не містять обставин, які свідчать про неможливість розгляду даної справи до вирішення справи за позовом Науково-технологічного алмазного концерну (АЛКОН) Національної академії наук до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шансік" про визнання договору про надання поворотної фінансової допомоги №2-ФД від 17.03.2014 року та додаткової угоди №1 від 17.04.2014 року недійсними.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Шансік" (Кредитор) та Науково - технологічним алмазним концерном (АЛКОН) Національної академії наук України (Позичальник) було укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги №2-ФД, за умовами якого Кредитор зобов'язався надати Позичальнику безвідсоткову поворотну фінансову допомогу, а Позичальник зобов'язався повернути поворотну фінансову допомогу у порядку і строки, визначені цим договором.

Відповідно до п.2.1 Договору поворотна фінансова допомога надається Кредитором Позичальнику в розмірі 518 000 грн. 00 коп. з метою забезпечення Позичальника коштами для здійснення повернення пансіонатом "АЛМАЗ" філією НТАК (АЛКОН) НАН України передоплати за путівки та поворотної фінансової допомоги.

Згідно з п.3.1 Договору Позичальник зобов'язується повернути суму поворотної фінансової допомоги, отриманої в рамках умов цього Договору, в строк до 16.03.2018 року.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що у випадку неповернення поворотної фінансової допомоги у вказаний в п.п.3.1 даного Договору термін Позичальник сплачує на користь Кредитора пеню у розмірі 1% від неповерненої вчасно суми за кожен день прострочення.

У п.8.1 Договору встановлено, що даний Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов"язань по даному Договору.

Встановлено, що Додатковою угодою №1 від 17.04.2014 року до Договору про надання поворотної фінансової допомоги №2-ФД від 17.03.2014 року Сторони виклали п.3.1 в новій редакції: "Позичальник зобов'язується повернути суму поворотної фінансової допомоги, отриманої в рамках умов цього Договору, в строк до 31.12.2014 року".

Як передбачено ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 526 ЦК України.

В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов Договору про надання поворотної фінансової допомоги №2-ФД від 17.03.2014 року позивачем видано Науково - технологічному алмазному концерну (АЛКОН) Національної академії наук України грошові кошти у загальному розмірі 518 000,00 грн., що не заперечується останнім.

Проте, відповідачем було повернуто лише 15 500,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку позивача за 2014 рік, у зв'язку з чим за відповідачем виникла заборгованість 502 500,00 грн.

Як пояснили представники відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, Науково-технологічний алмазний концерн (АЛКОН) Національної академії наук визнає наявність заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Шансік" у розмірі 502 500,00 грн., однак вважає, що вказаний договір про надання поворотної фінансової допомоги №2-ФД від 17.03.2014 року є договором позики, а тому відповідно до Порядку погодження залучення державними підприємствами, у тому числі господарськими товариствами (крім банків), у статутному капіталі яких 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, кредитів (позик), надання гарантій або поруки за такими зобов'язаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №809 від 15.06.2011 року, необхідно було отримати погодження Міністерства фінансів України.

Проте, судова колегія зазначені вище посилання апелянта до уваги не приймає, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо:

1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;

2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Дослідивши зазначені вище статті ЦК України та спірний договір, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що договір про надання поворотної фінансової допомоги не є договором позики, оскільки є безпроцентним на відміну від договору позики.

Крім цього, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що заявлені до стягнення позивачем 3% річних та інфляційні на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України не є процентами або іншим видом компенсації у вигляді плати за користування грошовими коштами за Договором, а є заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання і одночасно способом захисту майнового права та інтересу кредитора, які слід відрізняти від передбачених статтею 536 ЦК України процентів, що є платою за користування чужими коштами.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 19.04.2016 року у справі № 910/11209/15.

Судова колегія не досліджує посилання відповідача на недійсність Договору про надання поворотної фінансової допомоги №2-ФД від 17.03.2014 року, оскільки вказане питання буде досліджуватися Господарським судом м. Києва у справі № 910/11709/16 за позовом Науково-технологічного алмазного концерну (АЛКОН) Національної академії наук до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шансік" про визнання договору про надання поворотної фінансової допомоги №2-ФД від 17.03.2014 року та додаткової угоди недійсними.

Крім того, судова колегія вважає, що не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що він є державним підприємством і на спірний Договір повинні розповсюджуватись положення «Порядку погодження залучення державними підприємствами, у тому числі господарськими товариствами (крім банків), у статутному капіталі яких 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, кредитів (позик), надання гарантій або поруки за такими зобов'язаннями», затвердженого Постановою КМУ від 15.06.2011 року № 809, оскільки вказаний довід є одним з підстав, на думку Науково-технологічного алмазного концерну (АЛКОН) Національної академії наук, для визнання Договору про надання поворотної фінансової допомоги №2-ФД від 17.03.2014 року недійсним, як це вбачається з позовної заяви в межах справи № 910/11709/16 за позовом Науково-технологічного алмазного концерну (АЛКОН) Національної академії наук до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шансік" про визнання договору про надання поворотної фінансової допомоги №2-ФД від 17.03.2014 року та додаткової угоди недійсними.

Враховуючи встановлені вище обставини, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги щодо стягнення з Науково - технологічного алмазного концерну (АЛКОН) Національної академії наук України 502 500,00 грн. суми поворотної фінансової допомоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім основного боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача 126 134,38 грн. пені, 204 553,58 грн. інфляційних втрат та 7 455,55 грн. 3 % річних за період прострочення з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено п. 5.1 Договору, що у випадку неповернення поворотної фінансової допомоги у вказаний в п.п.3.1 даного Договору термін Позичальник сплачує на користь Кредитора пеню у розмірі 1% від неповерненої вчасно суми за кожен день прострочення.

Перевіривши правильність нарахування 126 134,38 грн. пені, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дана позовна вимога підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування 3 % річних за період прострочення з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року, судовою колегією встановлено 3 % річних у розмірі 7 475,55 грн.

Однак, оскільки, відповідно до ст. 83 ГПК України суд позбавлений можливості самостійно виходити за межі заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає 3% річних у розмірі 7 455 грн. 55 коп., як плати за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобов'язання за загальний період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року.

Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вони є нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню у розмірі 204 553,58 грн.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Апелянтом належними та допустимими доказами не спростовані встановлені вище обставини.

Враховуючи зазначене вище, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку, рішення місцевого господарського суду, яким позов задоволено, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

В силу ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Науково-технологічного алмазного концерну (АЛКОН) Національної академії наук на рішення Господарського суду м. Києва від 18.05.2016 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 18.05.2016 року у справі № 910/30990/15 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/30990/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді Л.П. Зубець

С.Я. Дикунська