ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2016 р. Справа № 914/4446/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

Малех І.Б.

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів, вх. №01-05/1954/16 від 19.04.2016 року

на рішення господарського суду Львівської області від 05.04.2016 року

у справі № 914/4446/15

за позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Львів,

про: стягнення 4098,15 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Чижович І.З. - представник на підставі довіреності №1845 від 24.05.2016 року;

від відповідача: не з'явився;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Львівської області від 05.04.2016 року у справі №914/4446/15 (суддя Яворський Б.І.) позовні вимоги позивача Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, про стягнення 4098,15 грн. - зодоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи- підприємця ОСОБА_4 на користь Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради 174,62 грн. заборгованості по орендній платі, 75,52 грн. пені та 74,34 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Львівської області від 05.04.2016 року у справі №914/4446/15, позивач - Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів,- подав апеляційну скаргу.

Зокрема, скаржник у поданій апеляційній скарзі посилається на те, що порядком отримання дозволів на встановлення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля об'єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності, затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 2452 від 05.03.2009 не встановлено обов'язку для адміністрацій надсилати такого роду повідомлення із доказами їх відправки. Апелянт вказує на те, що листи Галицької районної адміністрації від 23.04.2014 №31-1061 та від 20.05.2014 №31вих.738, зареєстровані в журналі вихідної кореспонденції судом першої інстанції не досліджені. Окрім того, апелянт посилається й на те, що згідно ухвали Львівської міської ради № 2452 від 05.03.2009 «Про затвердження Порядку отримання дозволів на встановлення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля об'єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності» наслідки зафіксованих невідповідностей договору оренди підтверджується актами обстежень. Обізнаність орендаря про наслідки порушення не може ставитись у залежність від його повідомлення про це контрагентом по договору чи контролюючим органом, оскільки про останні він знає вже виходячи з укладеного договору. Відсутність доказів надсилання відповідачу припису про усунення виявлених порушень не спростовує зафіксованого в актах обстежень факту невідповідності встановленого об'єкта погодженому проекту.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 05.04.2016 р. у справі № 914/4446/15 в частині відмови у стягненні донарахованої в десятикратному розмірі орендної плати в сумі 3545,16 грн. та винести нове рішення, яким позов задоволити повністю.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2016р. справу №914/4446/15 призначено судді-доповідачу Костів Т.С. та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Марку Р.І. та Малех І.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.04.2016 р. подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 17.05.2016 р..

Ухвалами суду від 17.05.2016 року, від 31.05.2016 року та від 15.06.2016 року розгляд справи відкладався з підстав, викладених у них.

Представнику сторони роз'яснено його права та обов'язки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 05.06.2016 року з'явився представник апелянта, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, з підстав наведених у ній, надав усні пояснення по суті спору.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

Згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції'', у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Окрім того, враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті та з метою забезпечення дотримання вимог законодавства в частині додержання процесуальних строків відповідно до вимог ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника апелянта в судових засіданнях, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановив суд першої інстанції, між Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (орендар) (далі по тексту ФОП ОСОБА_4.) укладено договір на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення об'єктів соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення № Г-32-14(П) від 08.05.2014 (а.с.16-17)(далі по тексту договір).

За умовами п. 1 договору, орендодавець надає орендареві права на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності для розміщення об'єктів соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення на умовах оренди на терміни відповідно до виданого паспорту на розміщення об'єктів соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення у межах м. Львова, який є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.1.1. договору, орендодавець зобов'язується надати у тимчасову оренду конструктивний елемент благоустрою комунальної власності на розміщення відкритого літнього майданчика площею 22,80 кв. м., (тротуар, газон, тощо) за адресою: м. Львів, пл. А. Міцкевича, 6/7.

Згідно з п. 2.2.2. договору орендар зобов'язується своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендодавцю вартість оренди окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності за діючими на день сплати розрахунковими ставками, визначеними згідно з Положенням про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення.

Як встановлено п. 3.2. договору, орендар сплачує орендодавцеві плату за користування об'єктом площею 22,80 кв. м. щомісячно до 25 числа поточного місяця у розмірі 325,78 грн. за місяць.

Згідно п.3.3 договору конкретні розміри орендованої площі встановлюються при видачі (перереєстрації) паспорта на розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення відповідно до пункту 2 Положення про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення на підставі представленої і погодженої у встановленому порядку проектної документації.

Пунктом 4.1 договору, встановлено, що в разі протермінування платежів, передбачених у п.3.2 цього договору, орендар сплачує на користь орендодавця пеню від суми протермінованого платежу за кожен день протермінування згідно з діючим на цей період законодавством, але не вище подвійної облікової ставки Національного Банку України.

Відповідно до п. 4.2 договору при невідповідності встановленого об'єкта соціально-культурного, торговельного та іншого призначення погодженому проекту ставка орендної плати збільшується у десять разів на період до усунення відхилень від проекту до часу його демонтажу або отримання дозволу на його розміщення.

Згідно з п. 7 договору, термін дії договору встановлюється з 01.04.2014 року до 31.10.2014 року.

Відповідно до паспорту № 32 відкритого літнього майданчика біля об'єкту ресторанного господарства № 2401-3вих-727 від 02.04.2014 (а.с.52-54) ФОП ОСОБА_4 надано дозвіл на використання відкритого літнього майданчику загальною площею 22,80 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1, термін дії паспорту з 01.04.2014 року до 31.10.2014 року.

Предметом позову в даній справі є стягнення з відповідача 378,37 грн. пені (нарахованої згідно оборотно-сальдової відомості сформованої 17.12.2015 року), 3719,78 грн. заборгованості з яких 3545,16 грн. (нарахованої з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року, згідно довідки № 2302-вих-2832 від 21.12.2015 року, що є донарахуванням, здійсненим позивачем на підставі акту обстеження літнього майданчика, яким зафіксовано, що відкритий літній майданчик не відповідає погодженому проекту, оскільки фактично використовувана площа перевищувала погоджену при укладенні договору площу користування на 22,80 кв.м, що відповідно до пункту 4.2 договору є підставою для збільшення ставки орендної плати у десять разів на період до усунення відхилень від проекту до часу його демонтажу або отримання дозволу на його розміщення, тобто за період з 09.04.2014 по 11.05.2014, та 174,62 грн. заборгованості по орендній платі.

Судом попередньої інстанції встановлено, що в обґрунтування своїх вимог позивач подав акти обстеження відкритих літніх майданчиків від 09.04.2014 року, від 12.05.2014 (складені працівниками Галицької районної адміністрації та КП «Адміністративно-технічне управління»), з яких вбачається, що ними зафіксовано невідповідність літнього майданчика за адресою: АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_1 відкритого літнього майданчика біля об'єкту ресторанного господарства № 2401-3вих-727 від 02.04.2014, погодженому проекту в частині використовуваної площі: фактична площа майданчика 24,08 кв.м., а згідно дозволу 22,80 кв.м і що його приведено у відповідність за станом на 12.05.2014.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно статті 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до положень статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Згідно статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Складений акт від 09.04.2014 є загальним та стосується 26 об'єктів, які знаходяться за різними адресами і належать 24 різним власникам.

Дослідивши даний акт Львівським апеляційним господарським судом встановлено, що в акті від 09.04.2014 не міститься даних про те, яким способом було проведено обміри літного майданчика, не зазначено схему його розташування із зазначенням прив'язки до раніше погодженої схеми згідно з проектом та наданим дозволом, акт складено без участі власника конструкції об'єкта.

Судами встановлено, що листом № 31-1061 від 23.04.2014, який адресований суб'єкту підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4, без зазначення адреси адресата, Галицька районна адміністрація просить у термін до 08.05.2014 року привести літній майданчик за адресою АДРЕСА_1 у відповідність до погодженого проекту, у випадку невиконання цієї вимоги, Галицькою районною адміністрацією будуть вжиті заходи згідно чинного законодавства щодо скасування паспорта літнього майданчика.

Листом № 31вих738 від 20.05.2014, який адресований суб'єкту підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4, без зазначення адреси адресата, Галицька районна адміністрація просить у термін до 20.06.2014 року привести літній майданчик за адресою АДРЕСА_1 у відповідність до погодженого проекту (накриття літнього майданчика), у випадку невиконання цієї вимоги, Галицькою районною адміністрацією будуть вжиті заходи згідно чинного законодавства щодо скасування паспорта літнього майданчика.

Таким чином, доводи позивача про те, що на адресу відповідача були надіслані листи Галицької районної адміністрації № 31-1061 від 23.04.2014 та № 31вих738 від 20.05.2014, в яких зазначено про проведення обстеження літніх майданчиків (без посилання на дату такого обстеження та відповідний акт), які не відповідають погодженим проектам (без зазначення самих невідповідностей) і зобов'язано у термін до 08.05.2014 року та до 20.06.2014 року привести літній майданчик у відповідність до погоджених проектів, не містять доказів направлення такої вимоги саме на адресу відповідача та з актом проведеного обстеження.

Також, в матеріалах справи відсутній витяг із журналу реєстрації вихідної кореспонденції Галицької районної адміністрації, який підтверджував би факт надсилання суб'єкту підприємницької діяльності приписів або повідомлень про усунення порушень у відповідності до підпункту 5.2.4 пункту 4.2 Порядку отримання дозволів на встановлення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля об'єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності.

Як вбачається з акту № 173 від 26.12.2014 комісією з розгляду нарахувань та заборгованості по оплаті за використання нежитлових приміщень територіальної громади м. Львова розглянуто факти, викладені у службовій записці від 08.12.2014 року № С-2196 про необхідність збільшення орендної плати в десять разів по договорах оренди, предметом дослідження якої, зокрема, є акт обстеження відкритих літніх майданчиків від 09.04.2014 року та акт обстеження відкритого літнього майданчика від 12.05.2014. За наслідками розгляду вказаних документів, комісія вирішила доручити фінансово-розрахунковому відділу провести донарахування орендної плати по договору оренди НОМЕР_2 від 08.05.2014 ФОП ОСОБА_4 за період з 09.04.2014 року до 11.05.2014 року в розмірі 3545,16 грн.

Доказів надіслання відповідачу акта № 173 про донарахування орендної плати за зазначений вище період позивач суду також не надав, як і не надав доказів повідомлення відповідача про здійснені донарахування і не визначив порядок їх сплати.

За приписами підпунктів 4.2.1., 4.2.2. ухвали Львівської міської ради від 05.03.2009 № 2452 "Про затвердження Порядку отримання дозволів на встановлення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля об'єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності" районні адміністрації здійснюють контроль відповідності фактично встановлених літніх майданчиків погодженим проектам, звертаються до суб'єктів підприємницької діяльності з вимогою, щодо усунення порушень у визначений термін, а у разі невиконання цієї вимоги вносять подання управлінню архітектури департаменту містобудування про скасування дозволу.

З аналізу норми п. 4.2.1. зазначеного Порядку вбачається, що дана норма не є підставою для проведення районними адміністраціями обстежень та здійснення обмірів відкритих літніх майданчиків без участі суб'єктів господарювання власників об'єктів ресторанного господарства.

Положеннями підпункту 5.2.4. пункту 4.2. Порядку встановлено, що всі приписи і повідомлення про усунення порушень цього Порядку направляються суб'єктам підприємницької діяльності у письмовій формі поштою або подаються уповноваженим представникам особисто і реєструються у відповідному журналі. Як вже зазначалося вище, належних доказів письмового направлення та повідомлень відповідачу стосовно виявлених невідповідностей позивач суду не надав, що правомірно встановлено місцевим господарським судом.

Колегія суддів зазначає, що доказів надсилання відповідачу актів від 09.04.2014, від 12.05.2014 про встановлення невідповідності встановленого об'єкта погодженому проекту (в частині площі орендованого майна та про усунення виявлених порушень), акта № 173 від 26.12.2014 про проведення донарахування, а також вимоги про усунення відхилень (листи № 31-1061 від 23.04.2014 та № 31вих738 від 20.05.2014) позивач суду не надав, як і не надав інших належних та допустимих доказів невідповідності літнього майданчика погодженому проекту.

Відсутність доказів у позивача щодо направлення відповідачу актів та повідомлень усуває можливість встановити факт та вину відповідача стосовно встановлення відкритого літнього майданчика площею, що перевищує погоджену проектом, а також, що таке можливе порушення було ним усунено лише станом на 12.05.2014.

Також, враховуючи п. 4.2. договору, апеляційний господарський суд зазначає, що розмір нарахування залежить від тривалості конкретно визначених періодів: до усунення відхилень від проекту, до часу його демонтажу, до отримання дозволу на його розміщення. Відтак, наявність факту встановлення відповідачем відкритого літнього майданчика понад погоджені розміри, чи отримання вимоги про усунення порушення не може бути підставою для нарахування збільшеної орендної плати в 10-ти кратному розмірі за період з 09.04.2014 по 12.05.2014.

Посилання апелянта на те, що доказом отримання відповідачем листа від 23.04.2014 є його конклюдентні дії щодо усунення невідповідності встановленого об'єкта погодженому проекту (в частині площі орендованого майна) є непідтвердженими, оскільки акт про усунення порушень від 12.05.2014 складений без участі представника відповідача та йому не надсилався.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про необґрунтованість здійснення позивачем донарахувань в розмірі 3545,16 грн., що свідчить про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини Kerojдrvi v. Finland (Кероярві проти Фінляндії) та п. 32 рішення Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) зазначається, що для того, щоб враховувати стан національного правопорядку, суд повинен надавати значення судовій практиці у визначенні відповідності національного законодавства статті 6 Конвенції.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний господарський суд враховує аналогічні правові висновки правозастосування норм матеріального права судами за аналогічних обставин та за участі того самого позивача, які містяться у постановах Вищого господарського суду України від 20.04.2016 у справі № 914/3213/15 та від 27.04.2016 у справі № 914/3216/15.

Що стосується стягнення 174,62 грн. заборгованості по орендній платі, то враховуючи відсутність доказів сплати даної суми відповідачем, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість вказаної вимоги.

Що стосується вимоги позивача про стягнення нарахованої пені в розмірі 378,37 грн. за невчасну сплату нарахованих сум за період з 01.11.2014р. до 30.04.2015р. на підставі п.4.1 договору, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України, кореспондують приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.1 договору, встановлено, що в разі протермінування платежів, передбачених у п.3.2 цього договору, орендар сплачує на користь орендодавця пеню від суми протермінованого платежу за кожен день протермінування згідно з діючим на цей період законодавством, але не вище подвійної облікової ставки Національного Банку України.

Відповідно до п. 2.5 та 2.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Апеляційний господарський суд, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення розміру пені у відповідності до вимог законодавства, з урахуванням обов'язку щомісячної орендної плати, з урахуванням норм щодо перебігу строків та моменту виникнення прострочення виконання зобов'язання, погодився з розрахунками місцевого господарського суду про обґрунтованість стягнення з відповідача пені в розмірі 75,52 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення не були доведені суду належними доказами.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 05.04.2016 р. у справі № 914/4446/15 прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків господарського суду Львівської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Львівський апеляційний господарський суд , -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів, вх. №01-05/1954/16 від 19.04.2016 року- залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 05.04.2016 р. у справі № 914/4446/15 без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.Матеріали справи скеровуються до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 11.07.2016 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Малех І.Б.