РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

11 липня 2016 року Справа № 902/422/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій В.А.

судді Мамченко Ю.А. ,

судді Дужич С.П.

при секретарі судового засідання Вощук О.А.,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кряж» на ухвалу господарського суду Вінницької області від 23.05.16р. у справі №902/422/16

за позовом приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП», 08800. Київська обл., м.Миронівка. вул. Елеваторна, буд. 1, код 32547211

до: 1) приватного підприємства «Хілл», 24600, Вінницька обл., смт. Крижопіль, вул.Чкалова, буд. 6 Б, код 13333298

2) товариства з обмеженою відповідальністю «Кряж», 21036, м.Вінниця, вул.Максимовича, буд.4, офіс 410, код 38717275

про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на частину земельної ділянки

за участю представників:

Позивача - ОСОБА_1, довіреність № 34 від 30.10.2014р.;

Відповідач 1 - не зявився;

Відповідач 2 - не з'явився;

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 23.05.2016р. у справі №902/422/16 (суддя Міліціанов Р.В.) заяву Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» №б/н від 20.05.2016р. - задоволено частково. Накладено арешт на належну Товариству з обмеженою відповідальністю «Кряж» (21036, м.Вінниця, вул.Максимовича, буд.4, офіс 410, код 38717275) частину земельної ділянки площею 0,7348 га від земельної ділянки загальною площею 3,1835 га, кадастровий номер :02:001:1009, цільове призначення: 11.02, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться на території Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області. В задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» № б/н від 20.05.2016р. в іншій частині відмовлено (арк.мат.оск. 45-49).

Не погоджуючись з винесеною ухвалою товариство з обмеженою відповідальністю «Кряж» звернулася до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (арк.мат.оск.54-58).

Апелянт вважає, що ухвала господарського суду Вінницької області від 23.05.2016 року винесена з порушенням норм процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та викладені в ухвалі висновки не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування даної скарги посилається на те, що ПП «Кряж» (яке перейменоване в ПП «Хілл») було законним власником земельної ділянки згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, загальною площею 3,1835 га. кадастровий номер :02:001:1009, який не визнавався недійсним та в подальшому ТОВ «Кряж» набуло у власність дану земельну ділянку згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки № 2319 від 18.09.2014р., що посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_2

Факт відсутності обєктів нерухомого майна належних апелянту на земельній ділянці ТОВ «Кряж», загальною площею 3,1835 га, кадастровий номер :02:001:1009. підтверджується п.3 договору оренди землі від 01.09.2015 р.

Також апелянт посилається на те. що у нього є потенційний покупець на вищевказану земельну ділянку ФОП ОСОБА_3 та на те, що ПрАТ «Зернопродукт МХП» повідомляли про купівлю земельної ділянки згідно переважного права орендаря.

Крім того, згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) існуючого використання під об'єктом нерухомого майна, що належить ПрАТ «Зернопродукт МХП» та використовується для функціонування та обслуговування елеваторного комплексу на території смт.Шпиків Тульчинського району Вінницької області, розробленої Державним підприємством «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», не вбачається розміщення будь-якого комплексу будівель та споруд, належного ПрАТ «Зернопродукт МХП», а також конкретно не визначено будівель та споруд.

Також апелянт вказує, що господарський суд Вінницької області, наклавши арешт на частину земельної ділянки площею 0.7348 га від земельної ділянки загальною площею 3,1835 га. кадастровий номер :02:001:1009, фактично наклав арешт на усю земельну ділянку, оскільки її частина не виділена в натурі (на місцевості) та не має свого кадастрового номеру, а тому апелянт не може розпорядитись земельною ділянкою, що є обмеженням його права власності, а також у разі продажу ТОВ «Кряж» усієї земельної ділянки, ПрАТ «Зернопродукт МХП» не обмежене у праві на звернення до суду.

На підставі викладеного скаржник просить ухвалу господарського суду Вінницької області від 23.05.2016р. у справі №902/422/16 про забезпечення позову скасувати, та прийняти постанову, якою повністю відмовити ПрАТ «Зернопродукт МХП» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.06.2016р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кряж» прийнято до провадження та призначено до розгляду.

29.06.2016 року, розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Савченка Г.І. та відповідно до ч.4 ст. 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст.ст. 2-1, 4-6 ГПК України, було призначено автоматичну зміну складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду, за результатами проведення якої визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А, суддя Мамченко Ю.А, суддя Дужич С.П., що вбачається з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів.

29.06.2016р. представник ПрАТ «Зернопродукт МХП» подав відзив в обгрунтування своєї правової позиції.

У відзиві позивач зазначає, що до ПрАТ «Зернопродукт МХП» перейшло право власності на земельну ділянку загальною площею 3,0768 га, кадастровий номер :02:001:1008, та на частину земельної ділянки площею 0,7348 га від земельної ділянки загальною площею 3,1835 га, кадастровий номер :02:001:1009, які станом на момент укладення договору купівлі-продажу комплексу №926 від 11.07.2014р. належали на праві власності Приватному підприємству «Кряж» (ПП «Хілл») (продавцю комплексу приймання, очищення, сушіння, та зберігання зерна, який розташований за адресою: смт. Шпиків Тульчинського району, вулиця Леніна, будинок 169).

Приватне підприємство «Кряж» (ПП «Хілл») достеменно знаючи, що частина земельної ділянки площею 0,7348 га від земельної ділянки загальною площею 3,1835 га, кадастровий номер :02:001:1009 знаходиться під комплексом будівель та споруд, які перебувають у власності ПрАТ «Зернопродукт МХП», тому фактично належить останньому, всупереч прав та інтересів позивача, розпорядилось шляхом продажу земельної ділянки в цілому, тобто і тієї частини, що належить ПрАТ «Зернопродукт МХП», про що свідчить укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки № 2319 від 18.09.2014р. між ПП «Кряж» (перейменованого на ПП «Хілл») та ТзОВ «Кряж» посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_2

На адресу ПрАТ «Зернопродукт МХП» надійшов лист ТзОВ «Кряж» №140 від 27 квітня 2016 року (відправлений 29 квітня 2016 року), яким повідомляється про продаж ФОП ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 3.1835 га кадастровий номер :02:001:1009, яка знаходиться на території Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області.

Таким чином, ТзОВ «Кряж» вживає заходи щодо продажу, в тому числі, частини земельної ділянки площею 0,7348 га від земельної ділянки загальною площею 3,1835 га, кадастровий номер :02:001:1009, яка належить ПрАТ «Зернопродукт МХП», згідно статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України, у звязку з укладенням договору купівлі-продажу комплексу, що посвідчений державним нотаріусом Крижопільського районного нотаріального округу ОСОБА_4, який зареєстрований в реєстрі за №926 від 11.07.2014р., що підтверджується доказами - копією листа ТзОВ «Кряж» № 140 від 27 квітня 2016 року, описом вкладення та конвертом.

Вищенаведене свідчить, що у разі продажу ТзОВ «Кряж» земельної ділянки загальною площею 3,1835 га, кадастровий номер :02:001:1009 третій особі, виконати рішення суду по даній справі буде неможливо, оскільки необхідно буде предявляти позов до нового власника майна, що потягнене за собою необгрунтовані витрати, яких можна буде уникнути наклавши арешт на зазначену земельну ділянку.

Позивач вважає, що незабезпечення позову по даній справі може призвести до порушення конституційного принципу обовязковості рішення суду, який регламентований статтями 124,129 Конституції України.

На підставі викладеного позивач просить суд апеляційну скаргу ТзОВ «Кряж» залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Вінницької області від 23 травня 2016р. - без змін.

У судових засіданнях суду апеляційної інстанції 29.06.2016р., 11.07.2016р. представник ПрАТ «Зернопродукт МХП» заперечив проти апеляційної скарги у повному обсязі. Просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду без змін.

Представники апелянта та відповідача-2 у судові засідання 29.06.2016р., 11.07.2016р. не зявились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Надіслали на адресу суду клопотання вх.№16794/16 від 23.06.2016р. (арк.мат.оск.71) про розгляд справи без участі представника ПП «Хілл» та вх.№16793/16 від 23.06.2016р. (арк.мат.оск.74) про розгляд справи без участі представника ТОВ «Кряж».

Враховуючи приписи ст.101 Господарського процесуального кодексу України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, ст.102 Господарського процесуального кодексу України про строки розгляду апеляційної скарги та той факт, що неявка в засідання суду представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників відповідача-1 та відповідача-2.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

20.05.2016р. до господарського суду Вінницької області Приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП» подано позов до Приватного підприємства «Хілл» (24600. Вінницька обл., смт. Крижопіль, вул. Чкалова, буд. 16 Б, код 13333298) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кряж» (21036, м.Вінниця, вул.Максимовича, буд. 4. офіс 410. код 38717275) про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на частину земельної ділянки.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 23.05.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/422/16 з призначенням її до розгляду.

Разом з тим 20.05.2016р. до господарського суду Вінницької області Приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП» подано заяву № б/н від 20.05.2016р. про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну Товариству з обмеженою відповідальністю «Кряж» () земельну ділянку загальною площею 3,1835 га, кадастровий номер :02:001:1009, цільове призначення: 11.02, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться на території Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області.

Вказане клопотання мотивоване тим, що 11 липня 2014 року між Приватним підприємством «Кряж», яке в подальшому перейменовано на Приватне підприємство «Хілл», та Приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП» було укладено договір купівлі-продажу комплексу будівель та споруд, що розташований на земельній ділянці площею 3,0768 га, кадастровий номер :02:001:1008, яка належала на момент продажу ПП «Кряж» згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №526876, виданого відділом Держкомзему у Тульчинському районі Вінницької області 31.05.2011 року.

Позивач стверджує, що вищевказаний комплекс будівель та споруд також фактично частково площею 0,7348 га розташований на іншій земельній ділянці, кадастровий номер :02:001:1009, загальна площа якої становить 3,1835 га, яка належала Приватному підприємству «Кряж» станом на момент укладення договору купівлі-продажу комплексу №926 від 11 липня 2014 року. Це підтверджується технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) під обєктом нерухомого майна, що належить ПрАТ «Зернопродукт МХП» та використовується для функціонування та обслуговування елеваторного комплексу на території смт. Шпиків Тульчинського району. Вінницької області, та яка розроблена Державним підприємством «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

На адресу ПрАТ «Зернопродукт МХП» надійшов лист ТОВ «Кряж» № 140 від 27 квітня 2016 року (відправлений 29 квітня 2016 року), яким повідомляється про продаж ФОП ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 3,1835 га, кадастровий номер :02:001:1009, яка знаходиться на території Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно положень ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Таким чином, ТОВ «Кряж» вживає заходи щодо продажу, в тому числі, частини земельної ділянки площею 0,7348 га від земельної ділянки загальною площею 3,1835 га. кадастровий номер :02:001:1009, яка належить позивачу, як вказує ПрАТ «Зернопродукт МХП», згідно статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України у зв'язку з укладенням договору купівлі-продажу комплексу, що посвідчений державним нотаріусом Крижопільського районного нотаріального округу ОСОБА_4, який зареєстрований в реєстрі за № 926 від 11.07.2014р.. що підтверджується доказами - копією листа ТОВ «Кряж» № 140 від 27 квітня 2016 року, описом вкладення та конвертом, що може утруднити виконання рішення суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали оскарження ухвали, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд прийшов до висновку про наступне:

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно із п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» забезпечення позову як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи може застосовуватись як за основним, так і за зустрічним позовом на будь-якій стадії процесу, включаючи перегляд рішення, ухвали, постанови (далі - рішення) в апеляційному або у касаційному порядку. Питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарською процесуального кодексу України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» №16 від 16.12.2011 року визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обгрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обгрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів: запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» № 16 від 16.12.2011 року умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент предявлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

З наявних у матеріалах оскарження документів вбачається, що Приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП» заявлено позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки №2319 від 18 вересня 2014 року, укладений між Приватним підприємством «Кряж» (яке було перейменовано на Приватне підприємство «Хілл») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кряж» про продаж земельної ділянки загальною площею 3,1835 га, кадастровий номер :02:001:1009. цільове призначення: 11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться на території Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, та про визнання за Приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП» права власності на частину земельної ділянки площею 0,7348 га від земельної ділянки загальною площею 3,1835 га, кадастровий номер :02:001:1009. цільове призначення: 11.02, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться на території Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, та на якій розміщений комплекс приймання, очищення, сушіння та зберігання зерна, що належить Приватному акціонерному товариству «Зернопродукт МХП» на підставі договору купівлі-продажу, а також земельної ділянки необхідної для його обслуговування.

Як вбачається з копії листа №140 від 27.04.2016 року, підписаного директором ТОВ «Кряж», відповідач ТОВ «Кряж» має намір укласти з третьою особою договір купівлі-продажу земельної ділянки, до складу якої входить частина земельної ділянки, право власності на яку оспорює відповідач.

Тому, суд першої інстанції вірно зазначив, що побоювання позивача стосовно ймовірного утруднення виконання судового рішення є достатньо обґрунтованими, оскільки перехід права власності на земельну ділянку до третьої особи унеможливить визнання за позивачем права власності на її частину.

Скаржником у апеляційній скарзі не спростовано обґрунтованість заяви позивача про забезпечення позову, не висловлено заперечень щодо свого наміру відчужити спірну земельну ділянку третій особі, наявність договірних орендних відносин між позивачем та відповідачем не позбавляє позивача права на звернення до суду за захистом свого права власності.

Відповідач-1 посилається на те, що на земельній ділянці, кадастровий номер :02:001:1009, відсутні обєкти нерухомого майна, оскільки п.3 договору оренди землі від 01.09.2015р. передбачено, що на земельній ділянці не знаходяться обєкти нерухомого майна, а також інші обєкти інфраструктури, які належать Орендодавцю на праві приватної власності. Орендодавцем за договором оренди землі від 01.09.2015р. є ТОВ «Кряж». Натомість погоджується, що на земельній ділянці, кадастровий номер :02:001:1008, знаходяться обєкти нерухомого майна, які належать ПрАТ «Зернопродукт МХП» згідно договору купівлі-продажу комплексу, який посвідчений державним нотаріусом Крижопільського районного нотаріального округу ОСОБА_4, який зареєстрований в реєстрі за № 926 від 11.07.2014р.

Проте у договорі оренди землі від 01.09.2015р. не заначено про відсутність на земельній ділянці нерухомого майна, належного орендарю - ПрАТ «Зернопродукт МХП». При укладенні договору оренди землі не складався акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), план або схема земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, що дозволило б встановити точні межі земельної ділянки, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 р. № 220 «Про затвердження Типового договору оренди землі», а тому договором не установленні точні межі орендованої земельної ділянки в натурі (на місцевості), у зв'язку чим договором оренди землі від 01.09.2015р. не спростовується відсутність обєктів нерухомого майна на земельній ділянці, кадастровий номер :02:001:1009.

Також, апелянтом не обгрунтовано його твердження про можливість порушення прав третіх осіб. На підтвердження своїх доводів стосовно можливості порушення прав третіх осіб апелянтом не надано доказів укладення попереднього договору купівлі- продажу спірної земельної ділянки чи інших правочинів, які б могли порушувати права третіх осіб.

Апеляційна скарга зводиться до пояснень щодо необґрунтованості позовних вимог, однак на даній стадії процесу суд не може наперед вирішувати питання про наявність підстав для задоволення позову, а лише оцінює наявність достатніх доказів щодо ймовірного порушення прав позивача в майбутньому.

Положеннями ч.2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів враховує, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», вирішуючи питання про вжиття обраного заходу, суд виходив з наявності зв'язку між зазначеним заходом га предметом позовної вимоги, співрозмірності заходу позовній вимозі та імовірності утруднення виконання рішення господарського суду в разі невжиття такого заходу.

Тому, судом першої інстанції вірно зроблено висновок, що вимога позивача про накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 3.1835 га, кадастровий номер :02:001:1009, яка знаходиться на території Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області (в цілому), виходить за межі предявленого позову, оскільки позивач ставить вимогу про визнання права власності лише на 0,7348 га від земельної ділянки загальною площею 3,1835 га, кадастровий номер :02:001:1009.

Розмір спірної земельної ділянки підтверджено наданими позивачем матеріалами технічної документації, яка була розроблена ліцензованим суб'єктом господарської діяльності - ДП «Вінницький науково - дослідний та проектний інститут землеустрою», зокрема схемою розміщення земельної ділянки.

Судом першої інстанції цілком обґрунтовано було частково задоволено клопотання позивача та накладено арешт на частину земельної ділянки площею 0.7348 га від земельної ділянки загальною площею 3,1835 га, кадастровий номер :02:001:1009, що відповідає розміру позовних вимог.

Приймаючи рішення про забезпечення позову судом першої інстанції взято до уваги також приписи законодавства та судову практику Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІУ суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із практикою Європейського суду право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок (див.справу «ОСОБА_5 проти Італії», заява № 22774/93, ЄСПЛ 1999-У, § 66). У справі «Кайсин проти України» Європейський суд наголосив, що правосуддя було б ілюзорним, як би внутрішній правопорядок держави дозволяв невиконання остаточного й обовязкового рішення суду стосовно однієї з сторін. У справі «Бурдов проти Росії» Європейський суд зазначив, що виконання будь-якого судового рішення є невідємною стадією процесу правосуддя. Відповідно до ч.2 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову виноситься ухвала.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо необхідності забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну Товариству з обмеженою відповідальністю «Кряж» (21036, м. Вінниця, вул. Максимовича, буд. 4. офіс 410. код 38717275) частину земельної ділянки площею 0,7348 га від земельної ділянки загальною площею 3.1835 га, кадастровий номер :02:001:1009, цільове призначення: 11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться на території Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно змісту ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.104, 106 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала місцевого господарського суду винесена у відповідності до норм матеріального та процесуального права і її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кряж» на ухвалу господарського суду Вінницької області від 23 травня 2016 року у справі №902/422/16 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Дужич С.П.