РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2016Справа №910/9341/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Кома-Рент"
до треті особиТовариства з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна 2) Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції
провизнання виконавчого напису нотаріуса, таким що не підлягає виконанню

Суддя Усатенко І.В.

Представники учасників сторін:

від позивача не з'явились

від відповідача Дудар Є.В. (за дов.)

від третьої особи 1 не з'явились

від третьої особи 2 не з'явились

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 18.07.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом товариство з обмеженою відповідальністю "Кома-Рент" (далі - позивач, лізингоодержувач) до товариства з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" (далі - відповідач, лізингодавець), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 325, виданого 30.03.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною.

Ухвалою суду від 27.05.2016 порушено провадження у справі № 910/9341/16, розгляд останньої призначено на 16.06.2016.

Позивач в судове засідання не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, вимог ухвали суду від 27.05.2016 про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа 1 в судове засідання не з'явилась, явку уповноваженого представника не забезпечила, однак подала лист в якому просила проводити розгляд справи без її участі.

Третя особа 2 в судове засідання не з'явилась, явку уповноваженого представника не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила.

Ухвалою суду від 16.06.2016 розгляд справи відкладено на 30.06.2016.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва 30.06.2016 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував в зв'язку з тим, що лізингоодержувач припинив сплату лізингових платежів і зобов'язаний повернути лізонгодавцю майно, передане в лізинг. Оскільки за виконавчим написом нотаріуса не стягуються кошти, а зобов'язано повернути майно, то зобов'язання є безспірним.

У судовому засіданні 30.06.2016 представник позивача подав клопотання про витребування доказів у приватного нотаріуса.

За наслідками судового засідання 30.06.2016 судом винесено ухвалу, якою було витребувано в третьої особи 1 документи, що стали підставою для вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. спірного виконавчого напису, інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо об'єкту фінансового лізингу та витяг з реєстру на підтвердження факту вчинення нотаріальної дії. Також розгляд справи було відкладено на 18.07.2016 року.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва 15.07.2016 надійшло клопотання від третьої особи-2 про розгляд справи без участі її представника. В судове засідання 18.07.2016 представники третьої особи 2 не з'явились, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином.

Представники позивача, та третьої особи в судове засідання 18.07.2016 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином.

Представник відповідача заперечував проти позову, посилаючись на обставини та факти, викладені у відзиві, поданому суду 30.06.2016 року. В основу заперечень відповідача покладено той факт, що за спірним виконавчим написом не передбачено стягнення сум за договором фінансового лізингу № UA06L-13-13 від 21.02.2013, а лише закріплено обов'язок позивача повернути предмет лізингу Лізингодавцю.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21.02.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кома-Рент" був укладений договір фінансового лізингу № UA06L-13-13(далі - договір), п. 2.1 якого сторони погодили, що лізингодавець зобов'язується придбати у продавця у власність предмет лізингу, зазначений у Додатку № 1 до цього правочину (міні-екскаватор Caterpilar, на гусеничному ходу, модель 301.7D), і надати його лізингоодержувачу в тимчасове володіння й користування для підприємницьких цілей, за плату, на строк і на інших умовах, зазначених у цьому договорі й Загальних Умовах, з переходом права власності на предмет Лізингу до лізингоодержувача за умови дотримання відповідних вимог, встановлених Загальними умовами.

Відповідно до п.п. 2.3, 2.4 та 2.5 договору валютою зобов'язання та валютою платежу за цим договором є українська гривня. При цьому у випадках, передбачених цим договором, розмір грошових зобов'язань може визначатись як гривневий еквівалент суми в Базовій валюті. Базова Валюта - долар США. Період нарахування - календарний місяць.

Згідно з п.3.2.1 договору в період з дня укладення цього договору до моменту передачі предмета лізингу вартість предмету лізингу становить гривневий 44 277,00 доларів США, що за максимальним курсом продажу долара США на міжбанківській валютній біржі на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті укладення цього договору складає 360 304,09 грн.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що загальна сума лізингових платежів за договором складається з: а) відшкодування вартості предмета лізингу (основного боргу лізингоодержувача); б) процентів, збільшених відповідно до пункту 4.4 цього договору.

Умовами пункту 4.2. визначено, що лізингоодержувач виплачує лізингодавцю авансовий лізинговий платіж у розмірі: 4 427,70 доларів США, в тому числі ПДВ 737,95 доларів США, що станом на дату, яка передує даті укладання цього договору становить 36 030,41 грн., в тому числі ПДВ 6 005,07 грн.

Авансовий лізинговий платіж сплачується в рахунок відшкодування вартості предмета лізингу (основного боргу). Розрахунок сум авансового лізингового платежу за окремими одиницями міститься в Додатку № 2. Авансовий лізинговий платіж сплачується лізингоодержувачем протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту підписання цього договору в розмірі 5 % від ціни обладнання, зазначеного в пункті 2.1. укладеного правочину.

Відповідно до п. 4.5 договору лізингоодержувач сплачує лізингові платежі в розмірі, передбаченому додатком № 3 до цього договору, збільшеному відповідно до пункту 4.4 цього договору, не пізніше кінцевої дати сплати лізингових платежів.

Згідно до п.6.1 договору строк лізингу для цілей даного договору становить 36 місяців.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що всі інші умови лізингу за цим договором визначаються згідно Загальних умов.

Відповідно до п.6.1 Загальних Умов право власності на кожен предмет лізингу виникає у лізингодавця з моменту придбання лізингодавцем відповідного предмета лізингу в продавця та припиняється у разі переходу права власності на предмет лізингу до лізингоодержувача відповідно до пункту 6.5 Загальних умов, або відповідно до п. 6.6 та/або 17.4 Загальних умов.

Згідно з п. 6.5. Загальних умов по закінченні строку лізингу за відповідним договором передбачений таким договором предмет лізингу переходить у власність лізингоодержувача з підписанням договору купівлі-продажу та акту приймання-передачі, але в кожному разі за умови, що до такого права власності на зазначений предмет лізингу лізингоодержувач виплатив лізингодавцю всю відповідну суму договору в повному обсязі (включаючи, крім іншого, відповідні лізингові платежі, включаючи викупну ціну), а також в повному обсязі виконав інші свої зобов'язання, передбачені цими Загальними умовами, відповідним договором та договором Купівлі-продажу.

Відповідно до частини В підпункту 17.2.1 Загальних умов, лізингодавець вправі відмовитись від виконання будь-якого договору й розірвати такий договір в односторонньому позасудовому порядку, якщо лізингоодержувач прострочив повністю або частково сплату одного лізингового платежу й не погасив заборгованість протягом 30 днів з дня, наступного за днем відповідної оплати, встановленої договором.

Крім того, сторони підписали додаткові угоди до договору фінансового лізингу № 1, № 2, № 3 та № 4 від 16.04.2013 року, 23.12.2014 року, 30.04.2014 року та 15.08.2014 року відповідно, якими останні уточнювали графік платежів.

На виконання умов договору відповідач згідно до акту прийому-передачі обладнання № 29 від 16.04.2013 року передав позивачу міні-екскаватор Caterpilar, на гусеничному ходу, модель 301.7D, серійний номер САТ3017DCLJH00206. Вказані обставини також підтверджуються наявною в матеріалах справи копією видаткової накладної № 29 від 16.04.2013 року.

У свою чергу, позивач сплатив лізингові платежі згідно графіку по жовтень 2014 року, що підтверджується довідкою Публічного акціонерного товариства "Інг Банк Україна", яка наявна в матеріалах справи, що в свою чергу свідчить про прострочення оплати лізингових платежів більше ніж на 30 днів.

Відповідач направляв на адресу позивача повідомлення вих.№51/62 від 04.02.2016 2016 (опис вкладення від, реєстр цінних листів, квитанція Укрпошти від 05.02.2016) про порушення договору, проте дане повідомлення залишено без реагування, а заборгованість за договором фінансового лізингу № UA06L-13-13 від 21.02.2013 року не була сплачена.

Відповідач направив на адресу позивача повідомлення про відмову від договору лізингу вих..№87/03 від 22.02.2016 (опис вкладення від, реєстр цінних листів, квитанція Укрпошти від 23.03.2016).

З огляду на вищевикладене відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни із заявою вих. № 103/03 від 30.03.2016 року щодо вчинення виконавчого напису про вилучення предмету лізингу - міні-екскаватор Caterpilar, на гусеничному ходу, модель 301.7D, серійний номер САТ3017DCLJH00206, рік випуску 2012, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2 у Товариства з обмеженою відповідальністю "Кома-Рент".

30.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною на підставі статті 87 Закону України "Про нотаріат", статті 7 Закону України "Про фінансовий лізинг", пункту 8 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводится у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 325, про повернення лізингоодержувачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Кома-Рент", ідентифікаційний код 36964526, місцезнаходження: 03022, м. Київ, вул. В.Васильківська, буд. 34, рахунок № 8100, відкритий в ПАТ "ІНГ Банк Україна" м. Київ, МФО 300539, об'єкта фінансового лізингу - міні-екскаватор Caterpilar, на гусеничному ходу, модель 301.7D, серійний номер САТ3017DCLJH00206, рік випуску 2012, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2, вартістю 575 000,00 грн., що був переданий в користування на підставі Договору фінансового лізингу UA06L-13-13, укладеного 21 лютого 22013 року та підлягає вилученню у лізингоодержувача - ТОВ "Кома-Рент" та поверненню лізингодавцю - ТОВ "Катерпіллар Файненшл Україна" за невиплачені лізингові платежі. Строк за який провадиться стягнення - листопад 2014 року і по теперішній час.

26.04.2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Данилишиним П.Б. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 50944337 щодо виконання виконавчого напису нотаріуса № 325, виданого 30.03.2016 року.

Також, слід зазначити, що відповідачем була подана позовна заява до Господарського суду Київської області щодо стягнення заборгованості та витребування майна з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кома-Рент" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Землогістика".

29.04.2016 року Господарський суд Київської області виніс ухвалу про порушення провадження у справі № 911/1482/16, якою прийняв вищезазначену позовну заяву до розгляду та призначив розгляд справи на 06.06.2016 року.

Як на підставу даного позову ТОВ «Кома-Рент» зазначає звернення відповідача до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення заборгованості з позивача та витребування у останнього майна, що в свою чергу унеможливлює застосування приписів ч. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" щодо вимоги повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговй платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 50 Закону України "Про нотаріат" спір про право, оснований на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача.

Згідно частини третьої статті 15 Господарського процесуального кодексу України, справи у спорах за участю боржника і стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача або за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса за вибором позивача.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 року "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб'єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК. При цьому за змістом статей 1, 2, 18, 22, 27 ГПК, статей 1 і 3 названого Закону нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а залучається до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України "Про нотаріат").

Згідно з п. 8 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.99 р., для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал договору лізингу; б) засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

Умовами пункту 1.1. розділу 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012, № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Відповідно до пункту 3.1. розділу 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012, № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172 (п. 3.2. р. 3 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012, № 296/5).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. (п. 3.5. р.3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012, № 296/5).

Відповідно до п. 5.1. р. 3 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012, № 296/5, виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Посилання позивача у позові на те, що виконавчий напис, вчинений 30.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною за договором фінансового лізингу № UA06L-13-13 від 21.02.2013 року та зареєстрований в реєстрі за № 325 - суперечить ч. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг", оскільки вимога про повернення предмету лізингу відповідача до позивача не є безспірною, оскільки розглядається справа в Господарському суді Київської області про стягнення заборгованості з позивача та повернення майна відповідачу, судом відхиляється як безпідставне та необґрунтоване з огляду на наступне.

Позивач зазначає, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною за договором фінансового лізингу № UA06L-13-13 від 15.05.2013 року та зареєстрований в реєстрі за № 325, є таким, що не підлягає до виконанню у зв'язку із тим, що на момент подання даного позову існує спір між сторонами.

Водночас слід зазначити, що виконавчий напис вчинений 30.03.2016 року, а з позовом до Господарського суду Київської області відповідач звернувся до суду 28.04.2016 року. Провадження у справі порушено 29.04.2016 Ухвалою Господарського суду Київської області (справа №911/1482/16).

Також, Загальними умовами передбачено, що лізингодавець вправі відмовитись від виконання будь-якого договору й розірвати такий договір в односторонньому позасудовому порядку, якщо лізингоодержувач прострочив повністю або частково сплату одного лізингового платежу й не погасив заборгованість протягом 30 днів з дня, наступного за днем відповідної оплати, встановленої договором(частини В підпункту 17.2.1).

Крім того, ч. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачає, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

У свою чергу, матеріалами справи підтверджується, що у позивача наявна заборгованість перед відповідачем по договору фінансового лізингу № UA06L-13-13 від 21.02.2013 року, згідно графіку платежів, починаючи з жовтня 2014 року, що в свою чергу призводить до виникнення безумовного права у відповідача(лізингодавця) на звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису про повернення позивачем (лізингоодержувачем) предмету лізингу відповідачу(лізингодавцю).

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що оскаржуваний позивачем виконавчий напис - вчинено у відповідності до вимог Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, № 296/5, а тому підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню - у суду відсутні.

Таким чином, вимога позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 30.03.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною за договором фінансового лізингу № UA06L-13-13 від 21.02.2013 року, та зареєстрований в реєстрі за № 325 визнана судом необгрунтованою, документально недоведеною, а позов є таким що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43-44, 49, 75, 81-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.07.2016

Суддя І.В. Усатенко