РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2016Справа №910/8148/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"
про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 2 622,45 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Зибалова Т.А. (дов. б/н від 10.03.2016 року)
від відповідача Чепелянський В.Є. (дов. № 3-2016 від 15.12.2015 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 19 липня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Іллічівське" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (надалі по тексту - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 2 622,45 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2016 року порушено провадження у справі № 910/8148/16 та призначено справу до розгляду на 02.06.2016 року.

23.05.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 05.05.2016 року.

У судовому засіданні 02.06.2016 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач зазначив, що виданий відповідачем поліс № АС/2192330, який почав діяти з 21.08.2013 року за своєю правовою природою є нікчемним і жодні правові наслідки для проведення виплати за ним страхового відшкодування відсутні, оскільки виданий Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія" поліс № АС/0610983 діяв на момент укладення полісу № АС/2192330.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2016 року розгляд справи було відкладено на 23.06.2016 року, у зв'язку з необхідністю подання додаткових доказів у справі.

У судовому засіданні 23.06.2016 року представник відповідача надав документи на виконання вимог ухвали суду.

Представники сторін у судовому засіданні 23.06.2016 року подали клопотання про продовження строків розгляду спору.

Розглянувши подане сторонами 23.06.2016 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Відповідно до статей 69, 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 23.06.2016 року винесено ухвалу про продовження строку вирішення спору та відкладення розгляду справи на 19.07.2016 року.

У судовому засіданні 19.07.2016 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.07.2016 року проти позову заперечив, надав пояснення по суті спору.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Страхове товариство "Іллічівське" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МОФ" (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2013 року о 12 год. 30 хв. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2, в м. Києві, рухаючись по вул. Жилянській 43-Б, не врахував дорожню обстановку та при зміні напрямку руху не переконався в безпеці здійснюваного маневру, в наслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки «Мітцсубісі», державний номер НОМЕР_3 та автомобілем «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_1, що призвело до механічного пошкодження трьох транспортних засобів.

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, згідно з постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.12.2013 року у справі № 752/22256/13-п.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2 була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша", згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2192330 та Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія", згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0610983.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Відповідно до рахунку № САСТ-341888 від 23.01.2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_1 становить 5 177,55 грн.

Позивач, враховуючи умови страхування, визначив розмір страхового відшкодування в сумі 5 177,55 грн., про що склав страховий акт № ЦО-43009-ЦО-05--01 від 12.02.2014 року.

Відповідно до умов Договору добровільного страхування наземного транспорту від 04.10.2013 року, страхове відшкодування позивачем було сплачено в розмірі 5 177,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 54 від 17.02.2014 року.

Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша" було здійснено виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 2 045,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4698 від 21.07.2014 року.

Приймаючи до уваги ліміт відповідальності відповідача та розмір франшизи, які передбачені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2192330, позивач просить суд стягнути з відповідача недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 2 622,45 грн.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Враховуючи вищевикладене, суд відзначає, що незалежно від джерела виникнення права позов щодо відшкодування збитків подається до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі статтею 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є видом обов'язкового страхування згідно частини 9 статті 7 Закону України "Про страхування".

Умовами пункту 3 статті 989 Цивільного кодексу України встановлено, що страхувальник при укладенні договору страхування зобов'язаний повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Відповідно до інформації з єдиної центральної бази даних МТСБУ, відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2 була застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія", згідно полісу № АС/0610983 та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша", згідно полісу № АС/2192330.

Строк дії полісу Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" № АС/0610983 з 24.04.2013 року по 23.01.2014 року, а строк дії полісу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" № АС/2192330 з 21.08.2013 року по 20.02.2014 року.

З огляду на те, що поліс Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" № АС/2192330 було укладено пізніше, то в силу вимог пункту 3 статті 989 Цивільного кодексу України останній є нікчемним, а отже підстави для відповідальності Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" в порядку регресу відсутні, у зв'язку з чим господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно з статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідачем не доведено, а матеріалами справи не підтверджено підстав для виплати позивачу страхового відшкодування.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.07.2016

Суддя С.В. Стасюк