ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2016 р. Справа № 5023/1306/11

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Слободін М.М.

при секретарі - Кохан Ю.В.

за участю уповноважених представників учасників судового процесу:

стягувача - не з"явився.

боржника - не з"явився.

ВДВС - не з"явився.

Державної казначейської служби України - ОСОБА_1, за довіреністю №5-15/68-68 від 04.01.2016 року.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державної казначейської служби України (вх. № 1732 Х/3-12) на ухвалу господарського суду Харківської області від 19 травня 2016 року, прийнятої за результатом розгляду скарги ФОП ОСОБА_2О на бездіяльність Державної казначейської служби України та Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області та зобовязання нарахувати компенсацію, здійснити виплати по справі №5023/1306/11

за позовом ФОП ОСОБА_2, м. Харків

до Дергачівської виправної колонії №109 управління державного Департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області, с. Дворічний Кут

про стягнення 40435,97 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.05.2016 року по справі №922/1306/11 (суддя Сальнікова Г.І.) скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на бездіяльність Державної казначейської служби України та Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області та зобов'язання нарахування компенсації та здійснення виплат задоволено частково. Визнано бездіяльність Державної казначейської служби України, Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області щодо виконання наказу господарського суду Харківської області від 09.06.2011 року у справі №5023/1306/11 та стягнення з Підприємства Дергачівської виправної колонії (№109), повна назва: Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№109), Харківська область, Дергачівський р-н., с. Дворічний Кут, боргу в розмірі 27 042,51 грн. на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (код ЄДРЮОФОП НОМЕР_1), а дії противоправними. Зобовязано Державну казначейську службу України виконати наказ господарського суду Харківської області від 09.06.2011 року у справі №5023/1306/11 про примусове виконання рішення господарського суду Харківської області від 04.04.2011 року про стягнення з Підприємства Дергачівської виправної колонії (№109), повна назва: Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№109), Харківська обл., Дергачівський р-н. с. Дворічний Кут, , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (код ЄДРЮОФОП НОМЕР_1, п/р 4156 в ПАТ "Укрсоцбанк" м. Київ, МФО 300023) боргу в розмірі 27042,51 грн. В решті скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Державна казначейська служба України звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 19.05.2016 року по справі №922/1306/11 в частині визнавання бездіяльності Державної казначейської служби України, Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області щодо виконання наказу господарського суду Харківської області від 09.06.2011 року у справі №5023/1306/11, а дій протиправними, та прийняти постанову, якою відмовити ФОП ОСОБА_2 у задоволенні скарги в цій частині.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм чинного законодавства України і що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також на те, що суд невірно застосував норми процесуального права, що згідно статті 104 Господарського процесуального Кодексу України є підставою для її скасування.

Відділ державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, ФОП ОСОБА_2О, Дергачівська виправна колонія №109 управління державного Департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області своїх представників в судове засідання, яке відбулося 11.07.2016 року не направили, про причини неявки суд не сповістили, про час та місце розгляду скарги належним чином були повідомлені.

За висновками суду апеляційної інстанції, незважаючи на те, що вище вказані учасники судового процесу своїх представників у судове засідання 11.07.2016 року не направили, у відповідності до вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши в судовому засіданні пояснення представника скаржника, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, рішенням господарського суду Харківської області від 04.04.2011 року по справі № 5023/1306/11 за позовом ФОП ОСОБА_2 до Підприємства Дергачівської виправної колонії № 109 управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області позовні вимоги про стягнення 40435,97 грн. задоволені частково: стягнуто з Підприємства Дергачівської виправної колонії № 109 управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 37360, грн. основного боргу, 946,45 грн. - 3% річних, 1969,92 грн. інфляційних, 402,32 грн. державного мита, 234,82 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу, в задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.05.2011 року апеляційну скаргу підприємства Дергачівської виправної колонії № 109 було залишено без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 04.04.2011 року по справі № 5023/1306/11 залишено без змін.

Рішення суду набрало законної сили та на його виконання 09.06.2011 року виданий відповідний наказ.

Матеріалами справи підтверджується, що стягувач пред'являв наказ суду для примусового виконання до підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції в Харківській області, однак наказ суду повертався без виконання у зв'язку з тим, що у боржника відсуне майно на яке можливо звернути стягнення.

Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області листом № 02-12/336 від 23.02.2015 року також повернуло наказ суду без виконання та повідомило стягувача про те, що боржник на казначейському обслуговуванні не знаходиться та рахунки для здійснення безспірного списання не відкриті.

21.07.2015 року стягувачем подано повторно наказ для виконання.

Постановою державного виконавця від 24.07.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області у справі № 5023/1306/11.

31.07.2015 року головним державним виконавцем Мєрємєря В.П. ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області винесена постанова про приєднання до зведеного виконавчого провадження, та направлено стягувачу відповід но до частини 2 статті 25 Закону "Про виконавче провадження".

ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області супровідним листом №4458 від 01.10.2015 року направив наказ по справі №5023/1306/11, виданий 09.06.2011 року до Державної казначейської служби України на підставі частини 3 статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Стягувач про даний факт повідомлений не був.

06.10.2016 року головним державним виконавцем Мєрємєря В.П. ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області винесена постанова про зупинення виконавчого провадження.

Розглянувши матеріали скарги та наявні у справі документальні докази, врахувавши норми чинного законодавства, що регулюють правовідносини учасників даного судового процесу, господарський суд дійшов цілком правильного висновку про часткове задоволення вимог скарги позивача.

Правомірність висновків господарського суду підтверджується наступними обставинами.

Так, пунктом 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.08. 2011 року № 845 передбачено, що у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження..

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

В даному випадку у боржника, який є самостійною юридичною особою, відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, що встановлено державним виконавцем, за таких обставин виконання рішення суду повинно бути здійснено за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області правомірно направив до Управління Державної казначейської служби України у Харківській області наказ господарського суду Харківської області від 09.06.2011 року № 5023/1306/11 для виконання (лист від 01.10.2015 року №4458).

Проте, дані дії що ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області були здійсненні після чисельних звернень стягувача з проханням виконати наказ господарського суду у відповідності до встановлених приписів законодавства.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Як вбачається з матеріалів справи, ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області не здійснювало в повній мірі належних повноважень щодо своєчасного, повного і неупередженого примусового виконання рішення господарського суду.

За матеріалами справи встановлено, що рішення суду не виконується з 2011 року, в продовж майже 5 років, що є не припустимим з огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини та позицію Конституційного Суду України, котрий неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Оцінюючи доводи позивача, на які він посилається в обґрунтування заявлених щодо зволікання державного виконавця з вчиненням виконавчих дій, судова колегія звертає увагу на те, що в даному випадку позивачем належними та допустимими доказами доведено протиправної поведінки державного виконавця щодо зволікання з вчинення виконавчих дій.

Так, безумовний причинний зв'язок між діянням і наслідками характеризується тим, що діяння: має передувати наслідкам; має бути умовою, без якої не було б наслідку (принцип сondicio sine qua non); за своїми властивостями має спричиняти саме такі наслідки, тобто наслідки мають бути закономірним результатом вчиненого діяння.

Стягувачем належними та до пустими доказами, доведено, що в результаті тривалої бездіяльності державного виконавця відповідне рішення суду залишилось не виконаним.

При цьому, колегія суддів зазначає, що наказ суду по справі №5023/1306/11 повинен виконуватись державною виконавчою службою, але з урахуванням як вимог Закону України "Про виконавче провадження", так і вимог Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Згідно положень Закону України «Про гарантії Держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011 (далі - Порядок), згідно пункту 3 якого Рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Таким чином, виходячи із правового аналізу положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», «Про виконавче провадження» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, колегія суддів приходить до висновку, що виконання вищезазначеного наказу суду, за яким стягуються кошти з державної установи, повинен здійснювати центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Разом з цим, слід зазначити, що згідно Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 460/2011(далі - Положення), Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України.

Тобто, Казначейство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 Положення казначейство України відповідно до покладених завдань: здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів, спільних із міжнародними фінансовими організаціями проектів.

З приписів пункту 7 та 8 Положення вбачається, що казначейство України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (у разі їх утворення). Казначейство України у процесі виконання покладених на нього завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими органами виконавчої влади, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України, з органами місцевого самоврядування, відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій, а також з підприємствами, установами, організаціями.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що саме Державною казначейською службою України, в особі своїх територіальних органів на місцях, зокрема Головним управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області, повинен виконуватися наказ господарського суду Харківської області від 09.06.2011 року по справі № 5023/1306/11, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Обов'язковість рішення суду також визначено однією із основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України).

В суді першої інстанції представник Державної казначейської служби України наполягав на залученні до участі у справі належних субєктів, а саме Кабінет Міністрів України та Міністерство фінансів України.

На думку заявника, саме вказані субєкти є відповідальними за виконання наказу суду в даній справі.

Однак, колегія суддів вважає даний висновок не обґрунтованим, та таким, що не ґрунтується на нормах права, оскільки, як вже було зазначено вище, саме відповідний орган Державної казначейської служби, який уособлює державу в даних правовідносинах, має виконати наказ суду у справі № 5023/1306/11 від 09.06.2011 року.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід'ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, а тому тривале невиконання рішення суду призводить до нівелювання принципу Верховенства права.

Посилання заявника апеляційної скарги на відсутність відповідних рахунків для виплат за виданим наказом господарського суду не можуть прийматися до уваги, оскільки реалізація особою (скаржником) права, що повязано з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі від 08.11.2005 року, заява №63134/00, «Кечко проти України» ).

Оскільки стягувачем (позивачем у справі) оскаржуються дії органу казначейської служби, який в даному випадку виступає як орган, що виконує судові рішення, то розгляд скарги судом першої інстанції цілком правомірно здійснився за приписами статті 121-2 ГПК України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що вимога зобовязати ВДВС нарахувати компенсацію за порушення встановленого законом строку перерахування коштів, а Державну казначейську службу України здійснити виплату суми 27042,51 грн. та суму компенсації за порушення встановленого законом строку перерахування коштів, не підлягає задоволенню виходячи з передчасності вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги скаржника є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

У відповідності з пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Харківської області від 19.05.2016 року по справі №5023/1306/11 прийнята при належному зясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і відсутні підстави для його скасування, в звязку з чим, апеляційна скарга Державної казначейської служби України не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 19.05.2016 року по справі № 5023/1306/11 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Слободін М.М.