РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016Справа №910/10559/16

За позовомПублічного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" в інтересах відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ"
До Публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія "ГАРАНТ АВТО"
Простягнення 11 363,67 грн.
Суддя Спичак О.М.

від позивача: ОСОБА_1 представник за дов.;

від відповідача: не зявився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Черкаське хімволокно" в інтересах відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія "ГАРАНТ АВТО" про стягнення 11 363,67 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2016 року порушено провадження у справі № 910/10559/16 та призначено розгляд справи на 22.06.2016 року.

22.06.2016 року представники сторін в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконали, про дату та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

У звязку з неявкою в судове засідання представників сторін, ухвалою суду від 13.05.2016 року суд відклав розгляд справи до 11.07.2016 року.

Представник позивача 11.07.2016 року подав до канцелярії суду заяву про долучення документів до матеріалів справи на виконання ухвали суду від 22.06.2016 року та в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

11.07.2016 року представник відповідача в судове засідання не зявився, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно з абзацом 4 пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/140 від 15.03.2010 року «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 11.07.2016 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Черкаське хімволокно» (в подальшому позивач або теплопостачальна організація) в особі директора відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія «ГАРАНТ АВТО» (в подальшому - відповідач або споживач) було укладено договір на постачання теплової енергії № 315 від 31.07.2013 року (надалі договір), пунктом 1.1 якого передбачено, що теплопостачальна організація зобовязується постачати споживачеві теплову енергію на межу продажу теплової енергії, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати отриману теплову енергію за встановленими тарифами в терміни та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 1.2 договору, характеристика обєкту (обєктів) в т.ч. вбудованих приміщень тепло споживання споживача, види та обсяги споживання, теплові навантаження, характеристики вказані у додатках 1, 2 до цього договору.

Згідно п. 1.3 договору, тарифи на теплову енергію, встановлюються Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України та не є предметом узгодження між сторонами і може змінюватись протягом дії цього договору (вказані у додатку 3 до цього договору).

Умовами п. 2.3 договору передбачено, що постачання теплової енергії здійснюється : - для потреб опалення та вентиляції в період опалювального сезону (орієнтовно з 15 жовтня по 15 квітня); - для потреб гарячого водопостачання протягом року.

Відповідно до п. п. 5.1.2 та 5.1.7 договору, теплопостачальна організація має право: вимагати своєчасної та у повному обсязі оплати вартості, відпущеної на межі продажу теплової енергії, згідно з умовами цього договору; збільшення розміру плати, у разі споживання теплової енергії понад величин, встановлених договором.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що облік та визначення кількості спожитої теплової енергії виконується: - приладним способом; - розрахунковим способом.

Згідно до п.8.1 договору, розрахунки за теплову енергію здійснюються на умовах попередньої оплати поточного місяця, величина якої відповідає сумі фактичних нарахувань аналогічного періоду або, за відсутністю таких даних за кількістю теплової енергії на місяць, розрахованою відповідно до теплових навантажень, вказаних у додатку 1, 2 цього договору з урахуванням характеристик вбудованих приміщень.

Умовами п. 8.2 договору передбачено, що оплата за теплову енергію здійснюється за рахунком-фактурою, сума якого включає величину попередньої оплати та залишкової несплаченої суми за попередній(ні) період(ди) виходячі з розрахунку її фактичної реалізації.

Відповідно до п. 8.8 договору, у разі не вчасного повернення підписаних актів приймання-передавання теплової енергії та звіряння розрахунків чи не надання обґрунтованих письмових заперечень теплопостачальній організації такі документи вважаються прийнятими споживачем у редакції теплопостачальної організації без зауважень.

Пунктом 8.9 договору передбачено, що споживач до 25 числа поточного місяця у відповідності до рахунку-фактури сплачує теплопостачальній організації суму попередньої оплати за теплову енергію поточного місяця та несплачену вартість (чи її частку) фактично спожитої теплової енергії в попередньому звітному місяці.

Згідно до п.12.1.1 договору, цей договір діє до 31 грудня 2013 року включно, набирає чинності з дня його підписання сторонами та вважається щорічно пролонгованим з дня збігу попереднього строку його дії на наступний річний строк, якщо протягом останнього місяця строку дії на наступний річний строк, якщо протягом останнього місяця строку дії договору від жодної зі сторін не надійшло до іншої сторони заяви про відмову від нього.

Відповідно до п. 12.1.3 договору, в частині проведення розрахунків по зобовязаннях, що виникли за цим договором, договір діє до повного здійснення розрахунків.

Пунктом 13.1.2 договору передбачено, що цей договір має додатки, які є його невідємною частиною: - Додаток 1 «Обсяги постачання і споживання теплової енергії»; - Додаток 2 «Довідка по будинках (спорудах) споживача»; - Додаток 3 «Схема меж поділу балансової та експлуатаційної відповідальності сторін та продажу теплової енергії»; - Додаток 4 «Акт розмежування балансової та експлуатаційної відповідальності сторін та межі продажу теплової енергії»; - Додаток 5 «Протокол узгодження розподілу теплової енергії від показань загального приладу комерційного обліку теплової енергії між усіма споживачами»; - Додаток 6 форма «Акту приймання передавання теплової енергії».

Позивач, на виконання умов договору про постачання теплової енергії, відпустив відповідачу 17.2 Гкал. теплової енергії, за період з 01.10.2015 року по 01.05.2016 року, на суму 11 363,67 грн, що підтверджується рахунками-фактур № 3872 від 30.10.2015 року, № 4509 від 30.11.2015 року, № 5213 від 28.12.2015 року, № 146 від 29.01.2016 року, № 838 від 29.02.2016 року, № 1691 від 29.03.2016 року, № 2208 від 27.04.2016 року, копії яких знаходяться у матеріалах справи.

Проте, відповідач свої зобовязання, щодо оплати наданих позивачем послуг, у визначений договором строк, не виконав, у звязку із чим у останнього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 11 363, 67 грн.

Враховуючи вищезазначене, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 11 363, 67 грн. заборгованості за договором постачання теплової енергії.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1-3 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Положеннями ч. 6. та ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно ст. 20 Закону України Про теплопостачання, тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Отже, враховуючи зазначене вище, суд вважає доведеним позивачем, документально підтвердженим та не спростованим відповідачем факт наявності основної заборгованості за Договором за період з 01.10.2015 року по 01.05.2016 року у сумі 11 363,67 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» (місцезнаходження: 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, буд. 19/3, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Черкаське Хімволокно» (місцезнаходження: 18013, м. Черкаси, проспект Хіміків, буд. 76, ) відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ»(місцезнаходження: 18013, м. Черкаси, проспект Хіміків, буд. 76, ) 11 363 (одинадцять тисяч триста шістдесят три) грн. 67 коп. основного боргу, 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення ст подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

18.07.2016

Суддя Спичак О.М.