ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.07.16р. Справа № 904/3056/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз", Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг

про стягнення 6 972,47 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача Громовий Р.В. - представник за довіреністю № 32-Д від 01.02.2016 року

від відповідача:не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "КРИВОРІЖГАЗ" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 основного боргу у розмірі 6 972,47 грн. за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2013/ТП-ПР-1339 від 21.12.2012р.

Позовні вимоги обгрунтовані нарахуванням обсягів спожитого відповідачем у травні 2014 р. природного газу у відповідності до п. 2.1.0 та п.п. 2.10.1., 2.10.1.1., 2.10.1.2., 2.10.2. технічної угоди на здійснення контролю за обліком газу у сумі 6 972, 47 грн..

Відповідач просить відмовити позивачу у стягненні неправомірно нарахованої суми боргу у сумі 6 972,47 грн., у відзиві на позов зазначив, що нарахування позивачем об'єму спожитого відповідачем газу у травні 2014 р. здійснено неправомірно з порушенням умов Технічної угоди, вимог Правил користування природним газом для юридичних осіб № 1181 та Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання № 618, які були чинні на час виникнення спірних правовідносин.

Крім того, відповідач просить покласти на позивача, в разі відмови у задоволенні позову, 15 000,00 грн. витрат на правове обслуговування за договором № PSTRNK від 16.05.2016 р.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не заявлялось.

Справа згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "КРИВОРІЖГАЗ" (надалі - Постачальник, Позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - Споживач, Відповідач) був укладений договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2013/ТП-ПР-1339 (надалі - Договір), в подальшому сторонами укладено Додаткова угода до договору на постачання природного газу за регульованим тарифом № 1 від 11.12.2013р., якою внесено зміни до додатку 2 до договору.

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник протягом 2013 року здійснює Споживачу постачання природного газу (далі - газ) в обсягах та порядку, передбачених договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності об'єктів Споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі - пункт призначення) (п. 1.2. Договору).

Згідно п. 2.9. Договору акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що розрахунки за реалізований Споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

У відповідності до п. 3.4. Договору Постачальник має право перевіряти роботу вузлів обліку, установлених у споживача, у тому числі за допомогою еталонних пересувних вимірювальних комплексів, газопроводи та газоспоживне обладнання, які розташовані на території об'єктів споживача, а також вимагати позачергової перевірки вузлів обліку спеціально уповноваженим органом у сфері метрології. Порядок та строки перевірок передбачений Технічною угодою, що є додатком 4 до договору.

Цей договір набирає чинності з дати підписання та, відповідно до ч. 3 статті 631 Цивільного кодексу України, поширює свою дію на відносини, що склалися між сторонами з 01.01.2013р. та діє до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають переоформити додаток 2 щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначити планові обсяги газу на продовження термінів. У випадках визначених п.п. 7.2., 7.3. договору (не проведення розрахунків за спожитий газ згідно з умовами договору; споживання природного газу в обсязі, що перевищує установлений договором; несанкціонованого відбору газу або втручання у вузли обліку, визначені в додатку 1 до договору), Постачальник має право в односторонньому порядку розірвати договір, повідомивши про це споживача рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про вручення. Договір в цьому випадку є розірваним через три дні з моменту отримання споживачем зазначеного повідомлення постачальника. У випадку розірвання договору споживач зобов'язаний здійснити повний розрахунок за фактично спожитий природний газ, відшкодувати всі збитки, яких зазнав постачальник, та сплатити штрафні санкції відповідно до умов договору (п.п. 10.1., 10.1.1. Договору).

Додатковою угодою № 1 від 11.12.2013р до Договору сторони погоджували обсяги постачання природного газу на 2014 рік.

Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами, 16.05.2014р. під час обслуговування газового обладнання відповідача представником позивача було виявлено перекос лічильника механізму на лічильнику газу РЛ G 4, заводський номер 925461, про що було складено Акт перевірки від 16.05.2014р. з вимогою про необхідність зняття лічильника газу РЛ G 4, заводський номер 925461 для проведення позачергової перевірки.

На підставі Акта від 16.05.2014р., 20.05.2014р. лічильник газу демонтовано для проведення позачергової повірки і встановлено перемичку, що підтверджується Актом від 20.05.2014р. (а.с. 54).

22.05.2014р. Державним підприємством "Криворізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" лічильник газу РЛ G 4, заводський номер 925461 було визнано непридатним до застосування, що підтверджується довідкою від 22.05.2014р. № Т-ДН-1392/14 про непридатність засобу вимірювальної техніки, виданої Державним підприємством "Кривбасстандартметрологія", в якій зазначається, що лічильник газу G 4, заводський номер 925461, який належить ФОП ОСОБА_1 на підставі результатів повірки визнано непридатним до застосування у зв'язку з тим, що похибка перевищує допустиму (а.с. 55).

Оскільки ДП "Кривбасстандартметрологія" визнало лічильник газу непридатним до застосування, позивачем проведено перерахування обсягів спожитого відповідачем у травні 2014р. природного газу у відповідності до вимог пункту 2,10 та підпунктів 2.10.1., 2.10.1.2., 2.10.2., 2.10.2.2. Технічної угоди на здійснення контролю за обліком газу, пункту 5.13 Правил обліку природного газу, підпунктів 3.12.2., 3.12.3, 3.12.4 Правил користування природним газом для юридичних осіб та складено Технічний розрахунок, відповідно до якого обсяг спожитого природного газу неопломбованого газового обладнання (котел Beretta) за період з 01.05.2014р. по 20.05.2014р. становить 1277 кубічних метрів (а.с. 26).

За підрахунками Позивача за споживання у травні 2014р. 1277 кубічних метрів природного газу основний борг відповідача становить 6 972,47 грн.

Позивач зазначає, що Відповідач за природний газ не розрахувався, що і стало причиною спору.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову на підставі наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 3.2 Договору, облік газу, що постачається на умовах договору, здійснюється згідно з Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 року № 618 (далі - Правила № 618), а також згідно з Технічною угодою на здійснення контролю за обліком газу (далі - Технічна угода), що є додатком 4 до договору, та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок обліку природного газу під час його розподілу.

Згідно п.2.1 Технічної угоди облік газу виконується згідно з Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 року № 618 (далі - Правила № 618), Правилами подачі та використання природного газу в народному господарстві україни затвердженими наказом Держкомнафтогазу України від 01.11.94 № 355 (далі - Правила № 355) Правилами користування природним газом для юридичних осіб, затвердженими постановою НКРЕ від 13.09.2012 року № 1181 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України від 11.10.2012р. за № 1715/22027 (далі - Правила № 118) та іншими діючими документами.

У комерційних вузлах обліку газу повинні застосовуватися засоби вимірювальної техніки (далі ЗВТ), типи які занесено до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, що допущені до застосування в Україні.

Згідно з пунктом 2.10.2 Технічної угоди, облік переданого споживачу газу вважається не дійсним та перерахунки об'єму спожитого газу проводяться постачальником у наступних випадках та за таких умов:

- за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання, з розрахунку його цілодобової роботи, починаючи з дати проведення останньої перевірки комерційного вузла обліку. У разі, якщо такі перевірки не проводилися, перерахунки проводяться за період, починаючи з контрактної доби поточного календарного місяця або з моменту пуску газу після планових та інших відключень у поточному місяці, які здійснювалися спільно з постачальником.

Пунктом 2.10.2.2 Технічної угоди передбачено, що нарахування згідно вказаного пункту проводяться зокрема у випадку отримання негативних результатів чергової, позачергової та експертної повірки ЗВТ.

Відповідно до пункту 5.13 Правил №618, перерахунки об'єму протранспортованого газу проводяться у випадках:

- тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну, позачергову, експертну повірки та ремонт);

- непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами перевірки технічного стану комерційного вузла обліку газу;

- наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів (несправність ЗВТ).

Згідно з пунктом 5.13.1 Правил № 618, перерахунки об'єму протранспортованого газу проводяться за період відсутності (несправності) ЗВТ, починаючи з дати проведення останньої перевірки комерційного вузла обліку газу або з дати зняття ЗВТ до моменту встановлення повірених ЗВТ, з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача. У разі, якщо такі перевірки не проводились або немає актів про зняття ЗВТ, перерахунки проводяться за період, починаючи з контрактної доби поточного календарного місяця або з моменту пуску газу після планових та інших відключень у поточному місяці, які здійснювались спільно з обліковою організацією.

Відповідно до п.3.12.2. Правил № 1181 перерахунки обсягу споживання/ розподілу/транспортування природного газу проводяться у випадках:

тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну чи позачергову повірку, ремонт, експертизу);

непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами експертизи, повірки та/або технічної перевірки вузла обліку;

наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів, інші несправності ЗВТ, що впливають на облік газу;

пропущення строків повірки ЗВТ.

Після закінчення строку дії повірки ЗВТ вважаються непридатними до застосування і перерахунок обсягу спожитого газу проводиться відповідно до вимог нормативних документів, починаючи з дня, наступного після дати закінчення строку повірки.

Відповідно до п. 3.12.3 Правил № 1181, перерахунки обсягу споживання/ розподілу/транспортування природного газу проводяться за період відсутності (несправності) ЗВТ, починаючи з дати проведення останньої перевірки комерційного вузла або з дати зняття ЗВТ до моменту встановлення повірених ЗВТ, з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача. У разі, якщо такі перевірки не проводились або немає актів про зняття ЗВТ перерахунки проводяться за період, починаючи з розрахункової доби поточного календарного місяця або з моменту пуску газу після планових та інших підключень у поточному місяці, які здійснювались спільно з газорозподільним/газотранспортним підприємством.

Матеріалами справи підтверджується, що датою зняття ЗВТ є 20.05.2014р., тому перерахунок обсягу споживання/розподілу/транспортування природного газу повинен був проводитись за період з дати зняття лічильника з 20.05.2014, та до моменту встановлення заглушки - 20.05.2014 р. (а.с. 54), з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача відповідно до п. 3.12.3 Правил № 1181, а не з 01.05.2014 до 20.05.2014, як це розрахував позивач.

Також, суд звертає увагу на той факт, що розрахований позивачем обсяг спожитого відповідачем газу за травень 2014 року в розмірі 1,277 куб. м. значно перевищує об'єм споживання природного газу встановлений Додатковою угодою № 1 від 11.12.2013 року до Договору № 2013/ТП-ПР-1339 від 21.12.12р.

Таким чином, нарахування позивачем об'єму спожитого відповідачем газу у травні 2014 року здійснено неправомірно з порушенням умов Технічної угоди, вимог Правил користування природним газом для юридичних осіб №1181 та Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання № 618, які були чинні на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно частини 2 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, господарський суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача суми спожитого природного газу у розмірі 6 972,47 грн., нарахованих позивачем за період з 01.05.2014р. по 20.05.2014р.

Що до клопотання відповідача про стягнення з позивача 15 000,00 грн. витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб у господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представництво інтересів юридичних осіб у господарському суді здійснюють керівники підприємств і організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, а також особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, зокрема адвокати та інші фахівці у галузі права.

Юридична особа самостійно вирішує питання про вибір свого представника у господарському суді. Держава гарантує такій особі відшкодування судових витрат на юридичні послуги, що надаються лише адвокатом (ч.1 ст. 44 Кодексу). Витрати юридичної особи на надані їй у господарському судочинстві послуги адвоката відшкодовуються в порядку, встановленому процесуальним законом (ч. 5 ст. 49 Кодексу).

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі № 1-4/2013 від 11.07.2013 р. № 6-рп/2013, Конституційний Суд України вважає, що в положеннях Господарського процесуального кодексу України не передбачено відшкодування юридичній особі витрат на юридичні послуги, надані їй іншим, ніж адвокат, фахівцем у галузі права.

Отже, в аспекті конституційного звернення щодо можливості віднесення до судових витрат сум, сплачених юридичною особою за послуги, надані їй в господарському судочинстві іншим, ніж адвокат, фахівцем у галузі права, положення частини першої статті 44 Кодексу, згідно з яким до судових витрат віднесені, зокрема, витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, у контексті статті 59 Конституції України потрібно розуміти так, що до складу судових витрат на юридичні послуги, які підлягають відшкодуванню юридичній особі в господарському судочинстві, належать суми, сплачені такою особою, якщо інше не передбачено законом, лише за послуги адвоката.

Таким чином, оскільки за договором №PSTRNK про правове обслуговування від 16.05.2016 р. виконавцем послуг є Товариство з обмеженою відповідальністю „Юридична компанія „SKS", яка не є адвокатським об'єднанням, і, зокрема, представник відповідача за довіреністю від 04.05.2016 р. Гончарук С.С., який не є адвокатом, то в клопотанні відповідача щодо відшкодування 15 000,00 грн. витрат на правову допомогу слід відмовити.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається при відмові в позові на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено - 11.07.2016 року.

Суддя С.П. Панна