ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

12 липня 2016 р. Справа № 902/448/16

Господарський суд Вінницької області у складі: судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротал»

(вул. Заводська, 7, смт. Браїлів, Жмеринський район, Вінницька область, 23130)

до: Некрасовської сільської ради

(вул. Некрасова, 1, с. Некрасове, Вінницький район, Вінницька область, 23225)

третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору

Приватне підприємство «ПултАгро-Ритм»

(с. Пултівці, Вінницький район, Вінницька область, 23116)

про скасування рішення

при секретарі судового засідання Вознюк К.В.

за участю представників сторін:

позивача не з'явився;

відповідача ОСОБА_1 за довіреністю № 56 від 14.06.2016 року;

третьої особи ОСОБА_2 за довіреністю № 5 від 04.11.2015 року.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротал» звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовною заявою про скасування рішення 5 (пятої) сесії 7 скликання Некрасовської сільської ради від 05.04.2016 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 05.04.2016 року на 5 сесії 7 скликання Некрасовською сільською радою, за результатами розгляду клопотання ПП «ПултАгро-Ритм» про укладення договору на управління спадковим майном (земельні ділянки) загальною площею 369,6009 га., прийнято рішення, яким вирішено заключити з ПП «ПултАгро-Ритм» договір на управління спадковим майном (земельні ділянки) загальною площею - 251,3407 га. громадян, які померли, а спадкоємці не оформили спадщину, а також земельні ділянки громадян інших країн, які не відчужили своїм родичам - громадянам України згідно додатку).

Оскаржуване рішення прийнято з порушенням до ч. 2 статті 19 Конституції України, ч. З ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" , ст. 4 Закону України "Про оренду землі", пунктів "а", "б", "в", "г" ст. 12, ст. 83 Земельного кодексу України, оскільки даним рішенням відповідач розпорядився землями, що не є комунальною власністю, серед переліку земельних ділянок, що визначені в додатках до оспорюваного рішення, містяться земельні ділянки, які мають власників - фізичних осіб - громадян України, які вже розпорядились своїм правом власності, а саме - уклали договори оренди землі з позивачем ще 01.04 та 03.04.2016 року, про що свідчать договори оренди землі.

За вказаним позовом 01.06.2016 року судом порушено провадження у справі № 902/448/16 з призначенням до розгляду на 21.06.2016 року та зобов'язано сторін надати докази необхідні для вирішення спору в даній справі. Одночасно судом, у відповідності до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Приватне підприємство «ПултАгро-Ритм».

17.06.2016 року до суду надійшов відзив на позовну заяву б/н. від 17.06.2016 року за підписом представника відповідача за довіреністю ОСОБА_3, в якому відповідач заперечує проти позову посилаючись на те, що обставини, наведені в позові та документи, додані до нього не відповідають дійсності. В рішення 5 сесії 7 скликання Некрасовської сільської ради визначено заключити з ПП «ПултАгро-Ритм» договір на управління спадковим майном (земельні ділянки) загальною площею 247,7811 га. Земелені ділянки, які за твердженням позивача належать йому на праві оренди не включені до списку від 05.04.2016р. (додаток до рішення), і відповідно їх площа не зарахована до договору на управління спадковим майном і не передавалася ПП «ПултАгро-Ритм».

17.06.2016 року до суду надійшов відзив на позовну заяву б/н. від 17.06.2016 року за підписом представника третьої особи за довіреністю ОСОБА_2 де останній заперечує проти позову, з тих підстав, що права позивача не порушуються оскаржуваним рішенням,

В судовому засіданні 21.06.2016 року судом оголошено перерву до 05.07.2016 року з підстав невиконання сторонами вимог суду в частині надання доказів.

01.07.2016 року до суду надійшло клопотання б/н. від 01.07.2016 року за підписом представника відповідача за довіреністю ОСОБА_3 про доручення до матеріалів справи визначені судом докази.

04.07.2016 року до суду надійшла заява б/н. від 01.07.2016 року за підписом представника позивача за довіреністю ОСОБА_4 про доручення до матеріалів справи копій договорів оренди земельних ділянок укладених зі спадкоємцями померлих осіб, визначених в додатку до оскаржуваного рішення, видаткових касових ордерів та доказів направлення тертій особі копії позовної заяви з додатками.

При розгляді справи 05.07.2016 року судом оголошено перерву до 12.07.2016 року.

11.07.2016 року до суду надійшли пояснення б/н. від 11.07.2016 року за підписом представника відповідача за довіреністю ОСОБА_3 по суті заявлених позовних вимог. Так відповідач зазначає, що позовні вимоги ТОВ «Агротал» ґрунтуються на тому, що в список пайовиків, які померли, а спадкоємці не оформили правовстановлюючих документів, або являються громадянами інших країн та не відчужили своїм родичам громадянам України земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва по Некрасовській сільській раді Вінницького району Вінницької області станом на 05.04.2016 року (надалі - Список від 05.04.2016 року) включені померлі громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

На підтвердження своїх вимог надає відповідні докази, а саме: рішення сесії, список від 05.04.2016 року.

Рішення сесії та Списку від 05.04.2016, які додані до позовної заяви є копіями документів. Дані копії не відповідають оригіналам зазначених вище документів, які надано суду:

- в Списку від 05.04.2016 року (додаток № 1) відсутні земельні ділянки померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_6;

- в рішенні 5 сесії 7 скликання Некрасовської сільської ради визначено заключити з ПП «ПултАгро-РИТМ» договір на управління спадковим майном (земельні ділянки) загальною площею - 247,7811 га.

Тому, надані додатки до позовної заяви ТОВ «Агротал» не відповідають оригіналам, є не дійсними чи сфабрикованими. Представники ТОВ «Агротал» в Некрасовську сільську раду за копією рішення 5 сесії 7 кликання не зверталися, копії рішення та копії Списку осіб офіційно не отримували. Де позивач отримав рішення сесії Некрасовської сільської ради з таким змістом відповідачу невідомо.

11.07.2016 року до суду надійшло клопотання б/н. від 11.07.2016 року за підписом ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи у звязку з хворобою представника.

Розглянувши дане клопотання, заслухавши думку учасників процесу щодо нього, суд зважає на наступне.

У пункті 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (надалі Постанова) зазначено, що господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротал» не забезпечило явку уповноваженого представника на визначену дату в судове засідання, а причини неявки, вказані в клопотанні, не є поважними з огляду на зміст п.3.9.2 Постанови, оскільки позивач не позбавлений був можливості забезпечити явку в засідання іншого представника, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

04.04.2016 року Приватне підприємство «ПултАгро-Ритм» звернулося до Некрасовської сільської ради із заявою-клопотанням № 27/вих. в якому просило надати в оренду земельні ділянки, власники яких не уклали договора оренди, через те, що померли, а спадкоємці не оформили спадщину, а також земельні ділянки громадян інших країн, які не відчужували своїм родичам громадянам України та укласти відповідний договір на управління спадковим майном. Зобовязалось здійснювати управління майном в інтересах спадкоємців померлих громадян, а також в інтересах всієї територіальної громади.

Рішенням 5 сесії 7 скликання Некрасовської сільської ради «Про укладення договорів управління спадковим майном» від 05.04.2016 року, за результатами розгляду вказаної заяви - клопотання, вирішено:

1. Заключити з ПП «ПултАгро-Ритм» договір на управління спадковим майном (земельні ділянки) загальною площею 247,7811 га громадян, які померли, а спадкоємці не оформили спадщину, а також земельні ділянки громадян інших країн, які не відчужили своїм родичам громадянам України (згідно додатку).

2. Доручити сільському голові ОСОБА_8 від імені сільської ради укласти договір на управління спадковим майном (земельні ділянки) загальною площею 247,7811 га.

3. Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію з питань регулювання земельних відносин, охорони навколишнього природного середовища та виконавчий комітет сільської ради.

05.04.2016 року між Некрасовською сільською радою (відповідач, за договором Установник управління) та приватним підприємством «ПултАгро-Ритм» (третя особа, за договором Управитель) укладено договір № 10/1 на управління спадщиною (надалі Договір) за яким, Установник управління передає, а Управитель приймає в управління майно, яке залишилося після смерті фізичних осі, перелік яких визначено в Додатку до цього договору (надалі ОСОБА_9) та потребує утримання (догляду, обробітку) згідно Списку, що додається і ї невід'ємною частиною цього договору. ОСОБА_9 Управителю посвідчується Актом прийому-передачі.

Управитель зобовязаний здійснювати управління Майном в інтересах спадкоємців померлих громадян згідно Списку, що додається (п. 2 Договору).

Відповідно до Списку пайовиків, які померли, а спадкоємці не оформили правовстановлюючих документів, або являються громадянами інших країн та не відчужили своїм родичам громадянам України земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва по Некрасовській сільській раді Вінницького району Вінницької області станом на 05.04.2016 року, передачі на управління підлягають земельні ділянки загальною площею 247,7811 га 79 (семидесяти дев'яти) пайовиків.

У якості винагороди за виконання своїх повноважень за цим Договором, Управителю на весь період дії цього Договору надається право використовувати ОСОБА_9 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва й отримувати вироблену продукцію та доходи від такої діяльності. Посіви, насадження, вироблена продукція і доходи, отримання Управителем під час використання ОСОБА_9, є власністю Управителя (п. 7 Договору).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до моменту прийняття спадщини спадкоємцями померлих громадян в установленому законодавством порядку. Поновлення акту опису ОСОБА_9, що є невід'ємною частиною Договору здійснюється до 20 січня кожного поточного року. (п. 9 Договору).

За актом прийому-передачі на управління спадковим майном (земельні ділянки) від 05.04.2016 року позивач передав, а третя особа прийняла земельні ділянки загальною площею 247,7811 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Некрасовської сільської ради згідно Договору управління спадщиною № 10/1 від 05.04.2016 року.

Позивач стверджує, що оскаржуваним рішенням відповідач розпорядився земельними ділянками, які знаходяться у його користуванні на праві оренди, а саме на підставі договорів оренди землі, укладених зі спадкоємцями.

04.03.2016 року між ОСОБА_10, яка є спадкоємцем ОСОБА_11 (Орендодавець) та ТОВ «Агротал» укладено договір оренди землі за умовами якого в оренду передається земельна ділянка площею 1,7981 га, яка знаходиться на території Некрасовської сільської ради за кадастровим номером :04:002:0164.

Відповідно до п. 3.1. Договору, Договір укладено на 7 (сім) років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з урахуванням ротації культур з проектом землеустрою).

Відповідно до п. 14.3 Договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

За актом прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 04.03.2016 року ОСОБА_10 передала, а ТОВ «Агротал» прийняло земельну ділянку площею 1,7981 га, яка знаходиться на території Некрасовської сільської ради за кадастровим номером :04:002:0164.

01.04.2016 року між ОСОБА_12, який є спадкоємцем ОСОБА_5 (Орендодавець) та ТОВ «Агротал» укладено договір оренди землі за умовами якого в оренду передається земельна ділянка площею 1,907 га, яка знаходиться на території Некрасовської сільської ради за кадастровим номером :04:002:0139.

Відповідно до п. 3.1. Договору, Договір укладено на 7 (сім) років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з урахуванням ротації культур з проектом землеустрою).

Відповідно до п. 14.3 Договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

За актом прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 01.04.2016 року ОСОБА_12 передав, а ТОВ «Агротал» прийняло земельну ділянку площею 1,907 га, яка знаходиться на території Некрасовської сільської ради за кадастровим номером :04:002:0139.

Надаючи правову оцінку вказаним договором суд зважає на наступне.

За приписами ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно ст.ст.13, 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частиною 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом.

У п.п. 2.1, 2.9, 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" зазначено, що підстави набуття прав на землю визначені розділом IV Земельного кодексу України. Суб'єкт господарювання має право на визнання за ним права на оренду земельної ділянки лише за умов дотримання вимог статей 124, 125 Земельного кодексу України і ст.16 Закону України "Про оренду землі". Відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку.

Статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до ст. 210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

У п. 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України).За змістом частини третьої статті 207 ГК України господарське зобов'язання, визнане судом недійсним, також вважається недійсним з моменту його виникнення. У силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено). У зв'язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини друга - п'ята, сьома статті 180 ГК України тощо).

Зокрема, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. Встановивши відповідні обставини, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог як про визнання правочину недійсним, так і про застосування наслідків недійсності правочину.

Таким чином, при недотриманні вимоги стосовно реєстрації правочину, у тих випадках, коли така реєстрація визнана законом обов'язковою, такий правочин вважається неукладеним, а отже, не має юридичної сили і не може породжувати для його суб'єктів бажаного правового результату і відповідних прав.

З наданих позивачем копій договорів оренди землі від 04.03.2016 року та від 01.04.2016 року вбачається, що останні не пройшли державної реєстрації.

При розгляді позовних вимог господарський суд враховує, що земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Конституція України встановлює, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. (ст. 14 Конституції).

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень, у тому числі сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл, належить розпорядження землями територіальних громад та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону, які мають вирішуватися виключно на пленарних засіданнях сільської ради.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 24 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

За змістом ст. 4 закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

В силу частин 1,2 ст. 1258 Цивільного кодексу України, якщо у складі спадщини є майно, яке потребує утримання, догляду, вчинення інших фактичних чи юридичних дій для підтримання його в належному стані, нотаріус, а в населених пунктах, де немає нотаріуса, - відповідний орган місцевого самоврядування, у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту укладають договір на управління спадщиною з іншою особою. Особа, яка управляє спадщиною, має право на вчинення будь-яких необхідних дій, спрямованих на збереження спадщини до з'явлення спадкоємців або до прийняття спадщини.

Виходячи з положень наведених вище норм, надавши оцінку оскаржуваному рішенню, суд дійшов висновку, що приймаючи дане рішення Некрасовська сільська рада діяла у визначений спосіб, та в межах наданих їй повноважень.

Відповідно до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. За змістом ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв'язок із фактами, що підлягають установленню.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об'єктом судового пізнання.

Виходячи зі змісту ст.32 ГПК, належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Предметом доказування в даній справі є насамперед наявність порушеного права позивача. Жодного належного та допустимого доказу щодо наявності права, яке оскаржуваними рішеннями та договором оренди землі могло б бути порушено позивачем до суду не надано.

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги про отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов'язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи. Отже, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

У п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У п.3.12 зазначеної постанови під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З огляду на предмет та підставу позову, що визначені позивачем в позовній заяві, судом встановлено, що зазначений предмет позову позивач намагається довести неналежними доказами, оскільки копії рішення від 05.04.2016 року та списку пайовиків станом на 05.04.2016 року, додані до позовної заяви, не відповідають оригіналам цих документів, наданих відповідачем. Дослідивши оригінальні документи судом встановлено, рішенням Некрасовської сільської ради від 05.04.2016 року вирішено передати ПП «ПултАгро-Ритм» земельні ділянки загальною площею 247,7811 га, а не 251,3407 га. Список пайовиків станом на 05.04.2016 року не містить земельних ділянок, які за твердженням позивача останній орендує. При цьому суд зважає, що позивачем не надано оригіналів зазначених документів та не підтверджено їх походження.

Відповідно до ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими; обов'язком позивача, відповідно до ст.33 ГПК України є доведення/підтвердження/ в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів.

Твердження позивача про невідповідність оспорюваного рішення нормам чинного законодавства та порушення його прав та інтересів позивача, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи .

Враховуючи те, що позивачем не доведено порушення його прав та інтересів оскаржуваним рішенням, позов є необґрунтованим та безпідставним.

Зважаючи на наведене вище, в його сукупності та виходячи з принципів законності, розумності і справедливості, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а тому в позові з підстав у ньому викладених слід відмовити з розподілом судових витрат за правилами ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.43, 33, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.В позові відмовити.

2.Копію рішення направити позивачу рекомендованим листом.

Повне рішення складено 15 липня 2016 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Заводська, 7, смт. Браїлів, Жмеринський район, Вінницька область, 23130)