РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2016Справа №910/9782/16
За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ "ІНФАНТА"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГ-К"

про стягнення 14 538,98 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - Мироненко О.О.(адвокат)

Від відповідача: не з"явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості, у зв"язку з неналежним виконанням умов договору про переведення боргу б/н від 01.02.2015 у розмірі 14 538,98 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 02.06.2016 порушено провадження у справі №910/9782/16 та призначено до розгляду на 23.06.2016.

Представник відповідача в судове засідання 23.06.2016 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 23.06.2016 прибув представник позивача та дав пояснення по справі.

Розгляд справи відкладено на 12.07.2016.

Представник позивача з'явився в судове засідання 12.07.2016, надав пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 12.07.2016 вдруге не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Місцезнаходження відповідача за адресою, на яку було відправлено ухвали суду, адреса підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідач про час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою на звороті ухвали суду та повідомленням про вручення поштового відправлення № 03 6, яке отримане уповноваженими представником 01.07.2016.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складено протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши думку представника позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «ІНФАНТА»(надалі позивач), товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГ-К»(надалі відповідач) та товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ КОНТИНЕНТ»(надалі - ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ КОНТИНЕНТ») був укладений договір про переведення боргу(далі договір).

Відповідно до п. 1.1. договору ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ КОНТИНЕНТ» (в договорі - Первісний боржник) переводить на відповідача (в договорі - Новий боржник) борг у розмірі 19538,98 грн., який виник перед позивачем (в договорі - Кредитор) за договором на поставку товару № 1-5 від 01.05.2011, надалі - Основний договір, який в свою чергу був укладений між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ КОНТИНЕНТ».

Відповідно до п. 1.1. договору про переведення боргу, відповідач (Новий боржник) прийняв на себе зобов'язання сплатити позивачу (Кредитору) суму боргу на умовах, передбачених Основним договором та договором про переведення боргу, а ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ КОНТИНЕНТ» (Первісний боржник) зобов'язується в порядку, в строки та на умовах, передбачених Договором про переведення боргу, відшкодувати відповідачу (Новому боржнику) понесені витрати по сплаті його боргу перед позивачем (Кредитором).

Згідно п. 2.4. договору про переведення боргу, відповідач (Новий боржник) зобов'язується сплатити позивачу (Кредитору) борг за Основним договором в сумі 19538,98 грн. даного договору, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача (Кредитора), реквізити якого визначені в даному договорі.

Проте, всупереч зазначеним умовам договору про переведення боргу, відповідач частково погасив перед позивачем зазначену суму боргу в розмірі 19538,98 грн., сплативши лише 5000,00 грн., що підтверджується наступними банківськими виписками:

1. Банківська виписка від 04.11.2015 на суму 1000,00 грн.;

2. Банківська виписка від 11.11.2015 на суму 500,00 грн.;

3. Банківська виписка від 25.11.2015 на суму 1000,00 грн.;

4. Банківська виписка від 09.12.2015 на суму 500,00 грн.;

5. Банківська виписка від 16.12.2015 на суму 500,00 грн.;

6. Банківська виписка від 13.01.2015 на суму 1000,00 грн.;

7. Банківська виписка від 03.02.2015 на суму 500,00 грн.

Таким чином, сума боргу відповідача перед позивачем відповідно до умов договору про переведення боргу від 01.02.2015 складає 14538,98 грн.

Зазначену суму боргу в розмірі 14538,98 грн. відповідач відмовляється добровільно сплачувати, про цьому не надає зі своєї сторони жодних пояснень та обґрунтувань щодо таких своїх протиправних дій.

Разом з тим ні в договорі про переведення боргу від 01.02.2015, ні в договорі на поставку товару № 1-5 від 01.05.2011 чітко не встановлений строк виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати боргу за Основним договором.

Оскільки, строк (термін) виконання відповідачем своїх обов'язків щодо сплати боргу за договором про переведення боргу від 01.02.2015 є не встановлений, то позивач 24.03.2016 надіслав відповідачу Вимогу вих. № 12/16 від 24.03.2016 про сплату заборгованості за Договором про переведення боргу від 01.02.2015, але відповідач, отримавши вказану Вимогу 13.04.2016, залишив її поза увагою і суму заборгованості в передбачений п. 2 ст. 530 ЦК України строк (термін), позивачу не сплатив.

Згідно до п. 2 ст. 530 ЦК України, - якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, сума несплаченої відповідачем заборгованості по договору про переведення боргу становить 14538,98 грн.

Таким чином, судом встановлено факт наявності порушень відповідачем взятих на себе господарських зобов'язань.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов'язки. Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

В силу частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Спірні правовідносини, які виникли у зв'язку з неналежним виконанням договору переведення боргу, до їх врегулювання застосовуються положення ст. 520-523 ЦК України.

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 521 ЦК України форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень ст. 513 цього Кодексу, тобто правочин вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, обов'язок виконання якого переводиться на нового боржника.

Згідно зі ст. 522 ЦК України новий боржник у зобов'язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти позовних вимог про стягнення основного боргу.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про переведення боргу в сумі 14 538,98 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 33, 43, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача стягуються понесені позивачем витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ "ІНФАНТА" задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГ-К" (03146, м. Київ, вул. Якуба Колоса, буд. 15, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ "ІНФАНТА" (03148, м. Київ, вул. Картвелішвілі, буд. 7/2, ) суму основного боргу у розмірі 14 538 (чотирнадцять тисяч п'ятсот тридцять вісім) грн. 98 коп. та суму судового збору у розмірі 1378(одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 15.07.2016