ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2016р. Справа № 914/1077/16

За позовом:Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів;
до відповідача:Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Яворів, Львівська область;
про:стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат
Суддя Крупник Р.В. Секретар Цяпка О.І.
Представники сторін:
від позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність №502-4571/2 від 25.12.2015р.);
від відповідача:ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 06.06.2016р.).

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

20.04.2016 року на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» (надалі Позивач) до Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району (надалі Відповідач) про стягнення 16055,29грн. пені, 1740,05грн. - 3% річних та 9070,49грн. інфляційних нарахувань.

Ухвалою суду від 21.04.2016р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 16.05.2016р. Ухвалою від 16.05.2016р. суд відклав розгляд справи на 26.05.2016р. Ухвалою суду від 26.05.2016р. розгляд справи було відкладено на 13.06.2016р. В судовому засіданні 13.06.2016р. оголошувалась перерва до 21.06.2016р. Ухвалою від 21.06.2016р. судом продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів, її розгляд відкладено на 04.07.2016р.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити повністю. Заявлені вимоги мотивує тим, що 29.09.2006р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір про постачання електричної енергії №90100, відповідно до якого позивач зобовязувався продавати споживачу (відповідачу) електроенергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач зобовязувався оплачувати поставлену електроенергію протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку. У звязку з тим, що поставлена електроенергія була оплачена споживачем всупереч обумовленим договором строкам, позивач просить суд стягнути з відповідача 16055,29 грн. пені, 1740,29 грн. 3% річних та 9070,49 грн. інфляційних втрат.

Представник відповідача в судове засідання зявився, проти позову заперечив, просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Заперечуючи проти позову зазначив, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про Збройні Сили України» фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. Враховуючи те, що кошти Яворівська КЕЧ району являється бюджетною установою, така відповідно фінансується виключно за бюджетні кошти. Оскільки кошти на сплату електроенергії надійшли невчасно, відповідачем було допущено прострочення зобовязання за договором, однак зважаючи на те, що споживач фінансується з державного бюджету і на сплату штрафних санкцій грошових коштів не виділяється, представник просить суд відмовити в позові повністю, так як прострочення виникло не з вини Яворівської КЕЧ району. Разом з тим, представник відповідача заявив усне клопотання, яким просить суд у випадку задоволення позовних вимог, максимально зменшити розмір заявленої до стягнення пені.

Представник позивача проти заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені заперечив, просив в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29.09.2006р. між позивачем та відповідачем укладено Договір про постачання електричної енергії №90100 (надалі Договір), відповідно до Розділу 1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною в додатку №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (надалі ПКЕЕ) (п. 2.1. Договору).

За умовами пункту 7.1. Договору облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ.

Відповідно до п. 7.5. Договору, на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» оформлюються такі документи: акт про використану електричну енергію (акт про прийняття-передавання товарної продукції); акт результатів замірів електричної потужності.

Обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, визначається згідно з умовами договору за показами розрахункових засобів обліку, знятих відповідно до додатку №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» (п. 8. Додатку №2 до Договору «Порядок розрахунків».)

Докази поставки позивачем електроенергії відповідачу підтверджуються наявними в матеріалах справи актами про обсяги спожитої (переданої) споживачу (субспоживачу) Яворівської КЕЧ району електричної енергії протягом розрахункового періоду: січень 2015р. лютий 2016р. Вказані акти підписані повноважними представниками сторін Договору та скріплені їх печатками.

В пункті 1-5 «Порядку розрахунків» (Додатку №2 до Договору) сторони погодили, що розрахунок споживача з постачальником електричної енергії за регульованим тарифом здійснюється за чинними тарифами, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕ, згідно з договором про постачання електричної енергії. Розрахунковим періодом вважається період з 20 числа попереднього місяця до 19 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного. Величина коштів, яку має оплатити споживач за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію, визначається як добуток обсягу електричної енергії, спожитої (переданої) між датами зняття показів засобів обліку, на тариф, який діяв на кінець розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка, відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ. Плата за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності проводяться споживачем на зазначений у договорі поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії. Плата за перетікання реактивної електричної енергії, за передачу (транспортування) електричної енергії, яка постачається постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом, плата за надання споживачу додаткових послуг, плата у рахунок відшкодування завданих збитків, сума пені, сума боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних сплачуються на поточний рахунок постачальника електричної енергії, який зазначається у договорі.

Відповідно до п. 6 «Порядку розрахунків» (Додатку №2 до Договору) тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Як встановлено судом з наявних в матеріалах справи рахунків за активну та реактивну електроенергію за період з січня 2015р. по лютий 2016р. включно, платіжних доручень за вказаний період, розрахунку боргу та зокрема, не заперечується відповідачем, оплата за одержану електричну активну та реактивну енергію оплачувалася відповідачем поза строками, встановлених п. 6 «Порядку розрахунків» (Додатку №2 до Договору).

У звязку з тим, що поставлена електрична енергія оплачена споживачем всупереч строку, встановленому в Додатку №2 до Договору, позивач просить суд стягнути з Яворівської КЕЧ району 16055,29 грн. пені, 1740,29 грн. 3% річних та 9070,49 грн. інфляційних втрат.

Відповідач в свою чергу, не заперечує щодо прострочення оплати, однак стверджує, що прострочення виникло не з його вини, а через відсутність бюджетних асигнувань на оплату електричної енергії.

Станом на день розгляду справи судом, докази сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат відповідачем в матеріалах справи відсутні.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

Споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником (ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про електроенергетику»).

Положеннями ч.ч. 1,2 ст. 275 ГК України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються Законами України «Про засади функціонування ринку електричної енергії України» та «Про електроенергетику».

Приписами ч.ч. 6,7 ст. 276 ГК України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно п.п. 6.1., 6.11. Постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996р. «Про затвердження Правил користування електричною енергією» розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору. Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії, рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що рахунки на оплату в строки, визначені п. 6 «Порядку розрахунків» (Додатку №2 до Договору) відповідачем оплачені не були.

За приписами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, відповідачем у встановлений в Договорі термін кошти за одержану електричну енергію сплачені не були, він вважається таким, що прострочив.

Слід зазначити, що при вирішенні даного спору судом не береться до уваги факт сплати частини вартості спожитої відповідачем за Договором електроенергії за рахунок бюджетних коштів, перерахованих на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, які укладалися між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Львівській області, Департаментом фінансів Львівської обласною державною адміністрацією, енергопостачальною компанією ПАТ «Львівобленерго» та ДП «Енергоринок», оскільки такі рішення не є правочинами в розумінні положень ЦК України, спрямованими на зміну умов Договору. Спільні протокольні рішення не вносять жодних змін і доповнень до Договору у відповідності, як це передбачено п. 9 Договору. Зокрема, зі змісту спільних протокольних рішень не вбачається волевиявлення обох сторін щодо внесення змін до Договору щодо порядку здійснення взаєморозрахунків між сторонами, тим паче зміну строків оплати поставленої електричної енергії, оскільки відповідач не являється стороною спільного протокольного рішення.

Нормами ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування 3% річних та інфляційних, суд прийшов до висновку, що такі підлягають стягненню з відповідача повністю в заявленому розмірі 1740,29 грн. та 9070,49 грн. відповідно.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідальність споживача за несвоєчасне внесення платежів за використану електроенергію передбачено пп. 4.2.1. п. 4.2. Договору. Здійснивши перерахунок пені, суд прийшов до висновку, що така розрахована позивачем вірно. Разом з тим, розглянувши клопотання відповідача про максимальне зменшення розміру пені, суд зазначає наступне.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України встановлено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зазначена стаття кореспондується з ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як зазначив Пленум ВГС України в пп. 3.17.4. п. 3.17. Постанови від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд, дослідивши наявність підстав, передбачених ст. 551 ЦК України для зменшення розміру штрафних санкцій, приймаючи до уваги ті обставини, що відповідач (згідно відомостей, які містяться в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) являється державною організацією, засновником якої є Міністерство оборони України, фінансується з державного бюджету, врахувавши той факт, що станом на день подання позовної заяви відповідач за поставлену електричну енергію розрахувався в повному обсязі, а також зважаючи на заявлені позивачем вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 50% і стягнути з відповідача пеню в розмірі 8027,65 грн.

Судовий збір відповідно до положень ст. 49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1378,00 грн.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (п. 4.3. Постанови Пленуму ВГС України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-6, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району (81000, Львівська обл., м. Яворів, вул. Львівська, 19; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3; ) 1740,29 грн. 3% річних, 9070,49 грн. інфляційних втрат, 8027,65 грн. пені та 1378,00 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 08.07.2016 р.

Суддя Крупник Р.В.