РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2016Справа №910/8135/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Ка-Трансбуд"
до1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" 22) Товариства з обмеженою відповідальністю "Автогран"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ в місті Києві
провизнання договору недійсним

Суддя Дупляк О. М.

Представники сторін:

від позивача: Дербеньова С. В. за довіреністю № б/н від 28.11.2013;
від відповідача - 1: від відповідача - 2: від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Святоцець Л. В. за довіреністю № б/н від 21.06.2016; не з'явився не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ка-Трансбуд" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Автогран" про визнання договору купівлі-продажу транспортних засобів від 05.11.2015 недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 24.05.2016.

Через відділ діловодства суду 24.05.2016 від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та заява про зміну предмету позову (вих. № б/н від 23.05.2016), в якій змінив прохальну частину позовної заяви від 29.04.2016.

Від третьої особи 24.05.2016 через відділ діловодства суду надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2016 відкладено розгляд справи на 13.06.2016.

Через відділ діловодства суду 10.06.2016 від позивача надійшла заява про забезпечення позову (вих. № б/н від 10.06.2016), відповідно до якої останній просив винести ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Автогран", а саме: самоскид Renault Kerax 440.42 та самоскид Renault Kerax 10837, обґрунтовуючи заяву наявністю обставин, що можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення у даній справі.

Разом з тим, від позивача 13.06.2016 надійшло клопотання (вих. № б/н від 13.06.2016), відповідно до якого просив винести окрему ухвалу у даній справі про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" в дохід Державного бюджету штраф за ухилення від вчинення дій, покладених на нього Господарським судом міста Києва; окрему ухвалу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автогран" в дохід Державного бюджету штраф за ухилення від вчинення дій, покладених на нього Господарським судом міста Києва; витребувати в Регіонального сервісного центру в м. Києві належним чином завірені копії довідок-рахунків та заяв Товариства з обмеженою відповідальністю "Автогран", на підставі яких здійснено перереєстрацію трьох транспортних засобів, а саме: самоскида Renault Kerax 440.42 та двох самоскидів Renault Kerax 10837.

Також від позивача 13.06.2016 через відділ діловодства суду надійшли пояснення по справі (вих. № б/н від 13.06.2016).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 відкладено розгляд справи на 04.07.2016. Разом з тим, ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Від третьої особи 21.06.2016 через відділ канцелярії суду на виконання ухвали суду надійшли документи по справі

Через відділ діловодства суду 29.06.2016 від третьої особи надійшли пояснення по справі (вих. № б/н від 24.06.2016).

Від позивача 04.07.2016 через відділ діловодства суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вих. № б/н від 04.07.2016) та пояснення по справі (вих. № б/н від 04.07.2016).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2016 розгляд справи відкладено на 11.07.2016. Також ухвалою суду від 04.07.2016 продовжено строк розгляду справи на 15 календарних днів.

Через відділ діловодства суду 11.07.2016 від позивача надійшла заява про зміну предмету позову (№ б/н від 11.07.2016), відповідно до якої просив вважати вірною наступну редакцію пункту третього прохальної частини позовної заяви з урахуванням заяви позивача від 23.05.2016 про зміну предмету позову: визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортних засобів від 04.11.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автогран".

Представник відповідача-2 в судове засідання 11.07.2016 не з'явилися.

Представник відповідача -1 у судовому засіданні подала відзив у справі (вих. № б/н від 11.07.2016), відповідно до якого у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі.

Третя особа у судовому засіданні подала документи на виконання вимог ухвали суду (вих. № б/н від 04.07.2016).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 розгляд справи відкладено на 14.07.2016.

Через відділ канцелярії Господарського суду міста Києва 14.07.2016 від позивача надійшли пояснення у справі.

В судове засідання 14.07.2016 представники третьої особи та відповідача - 2 не з'явилися,про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Таким чином, нез'явлення представника відповідача - 2 та третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України).

Представник позивача та відповідача - 1 в судове засідання 14.07.2016 з'явилися.

Представник позивача заявлені позовні вимоги з урахуванням поданих ним 24.05.2016 та 11.07.2016 заяв про зміну предмету позову підтримав в повному обсязі. Відповідач - 1 проти задоволення позовних вимог заперечив.

В поданій 11.07.2016 через відділ канцелярії суду заяві про зміну предмету позову позивач просить вважати вірною наступну редакцію пункту третього прохальної сатини позовної заяви від 29.04.2016 з урахуванням заяви від 23.05.2016 (подану до суду 24.05.2016) про зміну предмету позову:

"3) Визнати недійсним договір купівлі - продажу транспортних засобів від 04.11.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" (ідентифікаційний код 36925324; 01103, м. Київ, Залізничне шосе, 25) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автогран" (ідентифікаційний код 36474069; 01103, м. Київ, Залізничне шосе, 25)".

В поданій господарському суду 24.05.2016 заяві про змін предмету позову позивач просив суд також застосувати наслідки недійсності договору купівлі - продажу транспортних засобів від 05.11.2015 та покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору.

Розглянувши подані позивачем заяви про зміну предмету позову суд прийняв їх до розгляду у відповідності до ст. 22 ГПК України. В подальшому розгляд справи здійснюється з врахуванням поданих 24.05.2016 та 11.07.2016 позивачем заяв про зміну предмету позову.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір купівлі - продажу транспортних засобів від 04.11.2015 був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автогран" під час провадження у справі 910/26006/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ка-Трансбуд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" про стягнення заборгованості, яке в подальшому було вирішено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ка-Трансбуд", і рішення суду у вказаній справі виконано Товариством з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" не було. Тобто за твердженням позивача, оспорюваний правочин був вчинений з метою умисного невиконання взятих не себе відповідачем - 1 зобов'язань за договором укладеним з позивачем, без наміру створити реальні правові наслідки, і відповідно суперечить ст. 903, 629 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, що є підставою для визнання його недійсним.

Відповідач - 1 проти задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що договір купівлі - продажу транспортних засобів від 04.11.2015 не укладався відповідачем - 1 з відповідачем - 2, що транспортні засоби про які зазначає позивач були відчужені відповідачем - 1 відповідачу - 2 на підставі договорів купівлі - продажу транспортних засобів № № 3, 4, 5 від 02.11.2015, які в момент їх укладання відповідали вимогам чинного законодавства.

У судовому засіданні 14.07.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилається позивач та відповідач - 1, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 02.11.2015 між відповідачем - 1, як продавцем та відповідачем - 2, як покупцем були укладені:

- договір № 3 купівлі - продажу (далі за текстом - договір - 1), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов'язується передати у власність покупця вантажний самоскид - с RENAUL KERAX 380.34 рік випуску 2007, шасі № VF634DPA000002994, в кількості 1 одиниця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар;

- договір № 4 купівлі - продажу (далі за текстом - договір - 2), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов'язується передати у власність покупця вантажний самоскид - с RENAUL KERAX 380.34 рік випуску 2007, шасі № VF634DPA000003191, в кількості 1 одиниця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар;

- договір № 5 купівлі - продажу (далі за текстом - договір - 3), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов'язується передати у власність покупця вантажний самоскид - с RENAUL KERAX 440.42 рік випуску 2007, шасі № VF634FPA000008292, в кількості 1 одиниця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар.

В день підписання договорів - 1, 2, 3 їх сторонами були складені акти приймання - передачі за якими продавець передав, а покупець прийняв відповідні вантажні самоскиди, свідоцтва про реєстрації машини та комплекти ключів. Крім того, були оформлені видаткові накладні № ЛНА-000003, № ЛНА - 000004 та № ЛНА - 000005 від 02.11.2015, що свідчать про передач товару продавцем покупцю, та про його прийняття останнім.

Пунктами 2.2. договорів - 1, 2, 3 сторони погодили, що покупець сплачує продавцю вартість товару, вказаної в п. 2.1. договорів 1, 2, 3.

Загальна вартість товару за договорами - 1, 2, 3 складає суму 870 273, 30 грн.

Відповідно до п. 3.1. договорів - 1, 2, 3 право власності на товар переходить до покупця з дати підписання акту прийому - передачі та виконання покупцем умов п. 2.2. договору.

Договори - 1, 2, 3 підписані уповноваженими представниками та скріплені круглими печатками сторін.

Між відповідачем - 1 та відповідачем - 2 19.02.2016 укладена була угода про зарахування зустрічних грошових вимог, відповідно до п. 1.1. якої сторони маючи одна до одної зустрічні однорідні (грошові) вимоги, строк виконання яких настав, на підставі ст. 601, 604 Цивільного кодексу України дійшли взаємної згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, підстави виникнення яких вказані в угоді, на загальну суму 870 273, 30 грн.

В п. 1.1. угоди про зарахування зустрічних грошових вимог сторони досягли згоди, що на підставі угоди про зарахування припиняється зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Автогран" щодо оплати вартості майна, набутого на підставі договору № 3 купівлі - продажу від 02.11.2015, договору № 4 купівлі - продажу від 02.11.2015, Договору № 5 купівлі - продажу від 02.11.2015, загальною вартістю 870 273, 30 грн, та припиняється зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" щодо оплати вартості робіт на підставі договору підряду № 02/03/15 від 02.03.2015 у розмірі 870 273, 30 грн.

Відповідно до документів, що надані Реєстраційним сервісним центром МВС в м. Києві, а саме: облікових карток, результатів перевірки з підсистем НАІС ДДАІ МВС України, реєстраційних карток транспортних засобів, 05.11.2015 здійснено перереєстрацію трьох транспортних засобів, а саме: самоскиду RENAUL KERAX 440.42 (номер двигуна: 275812) та двох самоскидів RENAUL KERAX 10837 (2007 р.в.; номер двигуна: 123549 та номер двигуна: 126493), на нового власника - ТОВ "Автогран" (відповідача - 2) за довідками-рахунками № ААЕ 429947, № ААЕ 429964, № ААЕ 429945 виданими 04.11.2015 Обухівською філією ТОВ "Автопровайдер".

На думку позивача, договори - 1, 2, 3 не мали наслідком зміни власника трьох транспортних засобів та не слугували підставою для державної перереєстрації 05.11.2015 транспортних засобів, відповідно договори - 1 , 2, 3 не є документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, і відповідно є не належними доказами по справі.

На тій підставі, що перереєстрація транспортних засобів відбулася на підставі довідок - рахунків від 04.11.2015 позивач вважає, що відчуження транспортних засобів відповідачем - 1 відповідачу - 2 відбулося на підставі договору купівлі - продажу транспортних засобів від 04.11.2015, яким фактично є три довідки-рахунки від 04.11.2015, і відповідно просить визнати такий договір недійсним та застосувати наслідки недійсного правочину.

Із матеріалів справи також вбачається, що рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2015 у справі № 910/26006/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ка-Трансбуд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ка-Трансбуд" про визнання недійсним пункту договору позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ка-Трансбуд" були задоволені частково, а в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" було відмовлено. За вказаним рішення господарського суду з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ка-Трансбуд" стягнуто заборгованість у розмірі 150 000, 00 грн за договором оренди техніки № 01/03/15. На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2015 у справі № 910/26006/15 був виданий 12.02.2016 відповідний наказ, який був пред'явлений до виконання до виконавчих органів, і на момент розгляду судом даної справи не виконаний. В рамках виконавчого провадження по наказу від 12.02.2016 № 910/26006/15 на майно відповідача - 1 було накладено арешт та заборону на відчуження, проте не виявлено грошових коштів та майна, на яке може бути здійснено стягнення.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно з частинами першою - третьою, п'ятою статті 203 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Постановою Пленуму Вищого Господарського суду України №11 від 29.05.2013 встановлено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Стаття 215 ЦК України підставами недійсності правочину визначає наступні підстави: 1) зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, та моральним засадам суспільства; 2) відсутність у особи, яка вчиняє правочин, необхідного обсягу цивільної дієздатності; 3) відсутність вільного волевиявлення учасника правочину, яке б відповідало його внутрішній волі; 4) укладання правочину не спрямованого на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним та 5) суперечливість правочину, вчиненого батька (усиновлювачами), правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

При мотивуванні позовних вимог позивач, посилається на таку фактичну обставину, з якою закон пов'язує визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, що існувала на момент вчинення (укладення) спірного договору, як укладання договору без мети досягнення результатів відповідної господарської діяльності). Тобто, укладання правочину не спрямованого на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому, за загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. Відповідно доводи позивача щодо не перерахунку грошових коштів на виконання спірного договору (договорів на підставі яких транспортні засоби відчужені відповідачем - 1 відповідачу - 2), відхиляються судом, оскільки відповідні обставини не впливають на дійсність чи то недійсність оспорюваного договору. Тим більше не впливають на дійсність чи то недійсність договору обставини виконання чи то невиконання особою своїх зобов'язань по інших договорах. Крім того, матеріалами справи підтверджено, що спірний договір був виконаний його сторонами, товар був переданий покупцю та оплачений останнім шляхом зарахування зустрічних грошових вимог.

Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно з наведеною статтею договори купівлі-продажу, предметом яких є вказані речі, укладаються у письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Інші договори купівлі - продажу предметом яких є інші речі, в тому числі транспортні засоби не підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, для таких правочинів достатньо письмової форми.

Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Спірний договір фіксує зміст правочину, виражає волю його сторін, підписаний уповноваженими особами та скріплений печатками сторін, що свідчить про дотримання його сторонами письмової форми.

В результаті укладання спірного договору між сторонами змінився власник відчужених транспортних засобів з відповідача - 1 на відповідача - 2, і як встановлено судом такі зміни (зміни щодо власника транспортного засобу) були зареєстровані в порядку передбаченому законодавством, що свідчить про реальне настання правових наслідків за таким договором.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідач - 1 та відповідач - 2 є різними суб'єктами господарської діяльності, які мають різні ідентифікаційні коди, різних керівників, і той факт, що вони мають одного і того самого засновника не ототожнює таких суб'єктів господарської діяльності та не свідчить про недійсність укладених між такими суб'єктами правочинів.

На момент укладання спірного договору жодних заборон щодо відчуження належного відповідачу - 1 майна накладено не було. Чинне законодавство не містить заборон на укладання правочинів між пов'язаними особами, натомість відповідно до положень Податкового кодексу України операції з пов'язаними особами просто мають особливості при оподаткуванні.

Відтак, судом встановлено, що оспорюваний договір на момент його укладання відповідав вимогам встановленим законодавством, в тому числі частинам першій - третій, п'ятій та шостій статті 203 ЦК України, виконаний його сторонами, спрямований на реальне настання юридичних наслідків, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, тобто спрямований на настання реальних наслідків, тобто продажу товару та його оплату.

Отже, позивачем не доведено, що спірний договір не відповідає вимогам закону, зокрема вимогам ЦК України, а також є таким, що не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388 (далі за текстом - Порядок), встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків (п. 1 Порядку).

Пунктом 7 Порядку встановлено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є, в тому числі, оформлена в установленому порядку довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Форма такої довідки - рахунку затверджена зазначеним Порядком, і в ній зазначаються: серія, номер; організація видавник довідки; транспортний засіб; порядок оплати; запис про одержання транспортного засобу.

Отже, довідка - рахунок за своєю правовою природою не є правочином, а є лише документом, який підтверджує факт укладання договору купівлі - продажу та правомірність придбання транспортного засобу. Вказана обставина свідчить про неможливість застосування до правовідносин щодо реєстрації транспортних засобів положень цивільного законодавства, які передбачають підстави недійсності правочинів.

Крім того, частиною 2 статті 16 ЦК України визначено вичерпний перелік способів захисту цивільних прав, у якій відсутній такий спосіб захисту, як визнання недійсним довідок-рахунків, оскільки по своїй суті довідки-рахунки не є правочинами в розумінні ст. 202 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо заявленого позивачем клопотання (вих. № б/н від 13.06.2016), відповідно до якого останній просив суд винести окрему ухвалу у даній справі про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" в дохід Державного бюджету штраф за ухилення від вчинення дій, покладених на нього Господарським судом міста Києва; окрему ухвалу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автогран" в дохід Державного бюджету штраф за ухилення від вчинення дій, покладених на нього Господарським судом міста Києва, то суд відмовляє в його задоволенні. Так, зігдно з пунктом 5 статті 83 ГПК України стягнення з винної особи в дохід Державного бюджету штрафу за ухилення від вчинення дій, покладених на нього господарським судом є правом суду, яке суд вправі реалізувати за наявності на те відповідних правових підстав, а не за клопотанням сторони у справі. Дослідивши наявні матеріали справи, суд не вбачає наявності таких правових підстав.

Враховуючи, що відповідно до ст. 44 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов'язані з розглядом справи, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок позивача (ст. 49 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.07.2016.

Суддя О. М. Дупляк