РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2016Справа №910/8325/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»
доПублічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

простягнення 4 816,45 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився
від відповідача:Неведова Н.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (надалі - ПАТ «ММК імені Ілліча») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - ПАТ «Українська залізниця») про стягнення 4 816,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час здійснення перевезення частину вантажу було втрачено, а тому позивач вказує на обов'язок відповідача як правонаступника перевізника - Державного підприємства «Донецька залізниця» відшкодувати завдані збитки.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.05.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 01.06.2016 р.

23.05.2016 р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на те, що ПАТ «Українська залізниця» не є правонаступником ДП «Донецька залізниця», а відтак не має відповідати за його зобов'язання та нести відповідальність.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.06.2016 р. розгляд справи відкладено до 06.07.2016 р. у зв'язку із неявкою позивача.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив заперечення на відзив відповідача, в яких позовні вимоги підтримав, розгляд справи просив здійснювати за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання з'явилася, надала пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечувала з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2013 р. між ПАТ «ММК імені Ілліча» та ТОВ «ДТЕК Трейдінг» був укладений договір №УПр14/28/162, за змістом якого ТОВ «ДТЕК Трейдінг» зобов'язалося передати, а позивач - прийняти та оплатити вугільну продукцію (ресурси) за марочним складом, цінами та в кількості, вказаних у відповідних специфікаціях, та на умовах, передбачених цим договором.

На виконання умов вказаного договору, на адресу позивача надійшов вантаж - антрацит, вантажовідправником якого виступив ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит», що підтверджується залізничними накладними №50561620 від 10.12.2015 р., №50754852 від 19.12.2015 р. та №50825595 від 22.12.2015 р.

22.12.2015 р. на станції Маріуполь-Сорт. Донецької залізниці було здійснено зважування вагону №53138202, яким відправлялася партія товару згідно накладної №50754852. За наслідками такого зважування було встановлено недостачу вантажу у вагоні №53138202 в кількості 2 200 кг, що підтверджується складеним комерційним актом №БН724617/1604.

Крім того, 23.12.2015 р. на станції Волноваха Донецької залізниці було здійснено зважування вагону №56443054, яким відправлялася партія товару згідно накладної №50561620, та встановлено недостачу вантажу у вагоні №56443054 в кількості 1 350 кг, що підтверджується складеним комерційним актом №AQ654525/99/1620.

Спір у справі виник у зв'язку із наявністю, на думку позивача, підстав покладення на відповідача відповідальності за завдані збитки у зв'язку із частковою втратою вантажу під час його перевезення.

Залізничні накладні №50561620 від 10.12.2015 р., №50754852 від 19.12.2015 р. та №50825595 від 22.12.2015 р. (надалі - «Накладні») є договором перевезення вантажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання в т.ч. Глави 32 Господарського кодексу України та Глави 64 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Матеріалами справи (Накладні) підтверджується прийняття Донецькою залізницею (перевізник) від ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» (вантажовідправник) до перевезення вантажу, здійснення його перевезення зі станції відправлення до станції призначення - Маріуполь - Сортувальний.

Частиною 2 ст. 908 Цивільного кодексу України встановлено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. №457 (надалі - «Статут залізниць України»), завантаження вантажів у вагони (контейнери), а також вивантаження з них здійснюється відправниками та одержувачами.

За змістом ст. 31 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Згідно із ст. 32 Статуту залізниць України вантажі повинні завантажуватись без перевищення вантажопідйомності вагона (контейнера). Відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов. Перелік вантажів, перевезення яких допускається на відкритому рухомому складі, встановлюється Правилами.

Положеннями п.п. 5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 р. № 542, встановлено, що перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із «шапкою»). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Будь-яких зауважень з боку вантажовідправника щодо придатності для перевезення спірного вантажу наданого залізницею вагону або з боку Залізниці щодо невжиття вантажовідправником заходів до збереження спірного вантажу Накладна не містить.

Тобто, спірний вантаж було завантажено вантажовідправником згідно вимог чинного законодавства.

Із матеріалів справи вбачається, що під час прибуття спірного вантажу на станцію Волноваха та Маріуполь - Сорт. Донецької залізниці було виявлено його недостачу та складено відповідні комерційні акти №БН724617/1604 та №AQ654525/99/1620 (надалі - «Комерційні акти»).

Вказаними актами встановлено, що недостача спірного вантажу становить 2 200 кг та 1 350 кг відповідно, яка була виявлена при здійсненні контрольного переважуванні вагонів №53138202 на станції Маріуполь - Сорт. та №56443054 на станції Волноваха Донецької залізниці.

Позивач вказує, що обов'язок по відшкодуванню вартості виявленої недостачі вантажу покладається на відповідача як правонаступника Державного підприємства «Донецька залізниця», проте суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно зі ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Частиною 3 статті 59 Господарського кодексу України передбачено, що у разі приєднання одного або кількох суб'єктів господарювання до іншого суб'єкта господарювання до останнього переходять усі майнові права та обов'язки приєднаних суб'єктів господарювання.

Із матеріалів справи вбачаться, що відповідно до п. 1 Статуту ПАТ «Українська залізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №735 від 02.09.2015 р., Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

За змістом п. 2 Статуту ПАТ «Українська залізниця» воно утворено як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. червня 2014 р. №200. Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

В той же час, моментом переходу прав до правонаступника юридичної особи слід вважати дату внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців в порядку, визначеному статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців».

Отже, до внесення до Єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи, її цивільна правоздатність не припиняється, при цьому, до правонаступника (у разі припинення шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення) переходять усі права та обов'язки припиненої юридичної особи лише з моменту внесення такого запису.

Станом на момент розгляду даної заяви Державного підприємства «Донецька залізниця» знаходиться в стані припинення. Доказів внесення відповідного запису про припинення юридичної особи - Державного підприємства «Донецька залізниця» заявником не надано.

При цьому, лише з моменту внесення запису до Єдиного державного реєстру юридична особа вважається такою, що припинена як суб'єкт господарювання, в той час як початок роботи новоствореного товариства не є обставиною, з якою пов'язується перехід прав від правопопередника до правонаступника в процедурі припинення та її завершення.

Аналогічні висновки містяться у постанові Вищого господарського суду України від 07.06.2016 р. у справі №910/24774/15.

Більш того, із пояснень представника відповідача вбачається, що процедура реорганізації ДП «Донецька залізниця» та передача всіх його прав та обов'язків до відповідача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №604 від 12.11.2014 р. призупинена до завершення проведення антитерористичної операції, і передавальний акт між таким підприємством та відповідачем не був підписаний.

З огляду на викладене суд вважає передчасними висновки позивача у справі про те, що відповідач є правонаступником всіх прав та обов'язків ДП «Донецька залізниця», а відтак несе відповідальність за збереження таким підприємством вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Тобто, зазначена стаття передбачає, що порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду.

Оскільки позивачем не доведено того, що відповідач є правонаступником ДП «Донецька залізниця», а відтак має нести відповідальність за таку юридичну особу, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.07.2016 р.

Суддя В.П. Босий