РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2016Справа №910/8477/16

За позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Укрсервісмонтаж»

про стягнення 141 272, 42 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Прохоренко К.А.;

від відповідача: Клімашевський І.Г., Баца К.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Укрсервісмонтаж» (далі-відповідач) про стягнення збитків у розмірі 134 272, 00 грн. та витрат на проведення експертного будівельно-технічного дослідження у сумі 7 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані завищенням відповідачем вартості робіт з поточного ремонту асфальтного покриття прибудинкової території та міжквартальних проїздів за договорами підряду № 5/2/7, № 5/2/8, № 5/2/14, № 5/2/30, № 5/2/18, № 5/2/24, № 5/2/29, № 5/2/40, № 5/2/41, № 6/2/53, 5/2/46, № 5/2/51 від 16.07.2010 на загальну суму 134 272, 00 грн., внаслідок чого Комунальну підприємству «Київжитлоспецексплуатація» завдано збитків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 09.06.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

06.05.2016 через загальний відділ діловодства суду від Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить суд запинити стягнення на підставі виконавчого документа, а саме, судового наказу у справі № 910/25472/13 по позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Укрсервісмонтаж» до Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» про стягнення заборгованості.

25.05.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав відзив на позову, в якому зазначає, що зобов'язання за договорами підряду були виконані сторонами та прийняті без жодних зауважень. Під час прийняття робіт позивач не мав претензій щодо ціни, обсягу, якості виконаних відповідачем робіт.

У судовому засіданні 09.06.2016 представник позивача надав додаткові пояснення, в яких зазначає, що позивач дізнався про наявність порушень відповідачем своїх майнових прав та законних інтересів лише після ознайомлення з висновком експерта, а тому не міг знати про такі порушення, що виключає правові підставі застосування ст. 267 Цивільного кодексу України щодо строку позовної давності.

У судовому засіданні 09.06.2016 оголошувалась перерва до 07.07.2016 згідно ст. 77 ГПК України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», встановлено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Оскільки позивач не обґрунтував, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі, відповідно суд відмовляє у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Представники відповідача заперечили проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 07.07.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.07.2010 між Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Укрсервісмонтаж» (далі - підрядник) укладено договори підряду: № 5/2/7, № 5/2/8, № 5/2/14, № 5/2/30, № 5/2/18, № 5/2/24, № 5/2/29, № 5/2/40, № 5/2/41, № 6/2/53, №5/2/46, № 5/2/51, умовами яких передбачено, що підрядник зобов'язується на свій ризик виконати роботи з поточного ремонту асфальтового покриття прибудинкової території та міжквартальних проїздів за адресами:

вул. Рокосовського, 4 у Оболонському районі міста Києва,

проспект Мінський, 4 у Оболонському районі міста Києва,

вул. Кондратюка, 4 у Оболонському районі міста Києва,

вул. Бережанська, 10 у Оболонському районі міста Києва,

вул. Макіївська, 2 у Оболонському районі міста Києва,

вул. Івашкевича, 3 у Оболонському районі міста Києва,

вул. Бережанська, 20 у Оболонському районі міста Києва,

вул. Вишгородська, 30 у Оболонському районі міста Києва,

вул. Вишгородська, 56/2 у Оболонському районі міста Києва,

вул. Московська, 36 у Оболонському районі міста Києва,

вул. Дубровицька, 5-7 у Оболонському районі міста Києва,

вул. Автозаводська, 61 у Оболонському районі міста Києва, які визначені замовником.

Відповідно до п. 1.3. договорів, замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її згідно з умовами договорів.

Будь-яка зміна ціни договору проводиться за взаємною згодою сторін, про що складається додаткова угода (п. 3.5. договорів).

Згідно п.п. 4.1. та 4.2. договорів, роботи за даними договорами фінансуються за рахунок коштів міського бюджету. Замовник здійснює оплату робіт, що передбачені договорами, по об'єктам протягом 30 календарних днів з дні підписання сторонами актів здачі-приймання виконаних робіт типової форми № КБ-2в та довідок форми КБ-3 по конкретному об'єкту, а також передачі виконавчої документації.

Пунктом 5.1. договорів сторони передбачили, що здача-приймання виконаних робіт по кожному об'єкту здійснюється відповідно до діючих норм і правил та оформлюється актом приймання виконаних підрядних робіт. Замовник перевіряє правильність актів протягом п'яти робочих днів з дня його тримання та підписує, виходячи з реально виконаних робіт, або відмовляє підписанні актів та дає письмову обґрунтовану відповідь про причину відмови. При наявності недоліків у виконаних роботах сторонами складається дефектний акт.

Даний договір набирає чинності з дати підписання його сторонами та діє до 31.12.2010, але до повного виконання договірних зобов'язань (п. 8.1. договорів).

Додатковими угодами № 1 від 29.12.2010 до договорів від 16.07.2010 № 5/2/8, № 5/2/14, № 5/2/30, № 5/2/18, № 5/2/24, № 6/2/53, № 5/2/46, № 5/2/51 сторони вирішили оплату виконаних у 2010 році робіт здійснювати замовником у 2011 році після затвердження бюджетних призначень та надходження асигнувань на банківські рахунки замовника.

Також, сторони вирішили викласти п. 8.1. договорів у наступній редакції: Даний договір набирає чинності з дати підписання його сторонами та діє до 31.12.2011 року, але до повного виконання договірних зобов'язань.

Таким чином, загальна вартість робіт по договорам підряду № 5/2/7, № 5/2/8, № 5/2/14, № 5/2/30, № 5/2/18, № 5/2/24, № 5/2/29, № 5/2/40, № 5/2/41, № 6/2/53, №5/2/46, № 5/2/51 від 16.07.2010 з урахуванням додаткових угод № 1 від 29.12.2010 становить 187 880, 40 грн., у т.ч. ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем були виконані роботи згідно умов договорів, а позивачем прийняті виконані роботи, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2010 року № 5/2/8 від 28.10.2010, № 5/2/24 від 28.10.2010, № 6/2/53, № 5/2/14 від 28.10.2010, № 5/2/46 від 28.10.2010, № 5/2/30, № 5/2/18 від 28.10.2015 та довідками про вартість виконаних підрядних робіт за жовтень 2010 року (7 шт.), які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

За виконані роботи, Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» розрахувалося у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 38 від 14.10.2010 на суму 21 033, 60 грн., № 25 від 11.05.2011 на суму 3 082, 52 грн., № 20 від 11.05.2011 на суму 17 596, 80 грн., № 13 від 11.05.2011 на суму 14 083, 20 грн., № 22 від 11.05.2011 на суму 12 319, 20 грн., № 18 від 11.05.2011 на суму 15 838, 80 грн., № 32 від 14.10.2010 на суму 12 861, 60 грн., № 48 від 14.10.2010 на суму 17 595, 60 грн., № 47 від 14.10.2010 на суму 26 403, 60 грн., № 29 від 17.05.2011 на суму 15 826, 80 грн., № 16 від 11.05.2011 на суму 19 360, 80 грн., № 24 від 11.05.2011 на суму 11 442, 00 грн.

Отже, як стверджує позивач, у зв'язку з наявністю іншого судового процесу у справі № 910/25472/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Укрсервісмонтаж» до Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» про стягнення заборгованості за договорами підряду, Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» було замовлено експертизу щодо проведення будівельно-технічного дослідження на об'єктах поточного ремонту асфальтового покриття прибудинкової території та міжквартальних проїздів районів м. Києва за договорами підряду.

За результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження у висновку № 4 від 19.02.2016 експертами Пилипчуком В.А. та Журбою І.П. встановлено, зокрема, що звітні документи містять порушення вимог ДБН Д.1.1 - 1- 2000 «Правила визначення вартості будівництва» в частині наявності зазначень в них робіт і витрат, не визначених вихідною проектно-кошторисною документацією та складені з порушенням вимог ДБН. Сума вартості таких невідповідностей (вважати завищенням) по обсягам робіт становить 69, 8 тис. грн., по розрахунку за виконані роботи становить 64, 4 тис. грн. (за об'єктами по переліку додаток № 1).

На підставі висновку № 4 від 19.02.2016, позивач зазначає, що вартість робіт, яка була зазначена в актах і сплачена позивачем відповідачу за договорами підряду, була необґрунтовано завищена відповідачем і не відповідає реальній ціні, яка мала бути сплачена позивачем за виконані роботи.

Відповідно до додатку № 1 до висновку, позивач мав би сплатити відповідачу за виконані роботи 118 036, 92 грн. замість фактично сплачених 187 880, 40 грн., в результаті чого переплата становить 69 843, 48 грн.

Крім того, за твердженням позивача, відповідачем безпідставно включено до акту за формою КБ-2в вартість матеріалів позивача, які використані відповідачем у роботі, вартість яких згідно висновку становить 64 428, 94 грн., тож реальна суму коштів, яка мала бути сплачена позивачем відповідачу за договорами підряду становить 53 607, 98 грн.

Таким чином, сума надмірно сплачених позивачем коштів становить 134 272, 42 грн. (69 843, 48 грн. + 64 428, 94 грн.).

Позивачем на адресу відповідача направлялась вимога № 155/1/11-1842 від 02.03.2016, в якій КП «Київжитлоспецексплуатація» просило відповідача впродовж семи днів з моменту отримання даної вимоги повернути надмірно сплачені кошти, які згідно висновку експерта та акту наданих послуг становлять 141 272, 42 грн. (134 272, 42 грн. - надмірно сплачених коштів + 7 000, 00 грн. за проведення експертизи), що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку від 03.03.2016 (наявні в матеріалах справи).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що внаслідок завищення відповідачем вартості робіт за договорами підряду, позивач зазнав збитків у вигляді надмірно сплачених коштів на загальну суму 134 272, 42 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 7 000, 00 грн. за проведення експертного дослідження, у зв'язку з чим загальна сума збитків позивача становить 141 272, 42 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

У відповідності до приписів визначених у пункті 1, 3 статті 843 Цивільного кодексу України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 180 ГК України встановлено, що при укладанні господарських договорів сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити, зокрема, ціну договору. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Тож, підписавши договори, сторони погодили всі істотні умови договорів та самі визначили і погодили взаємні зобов'язання.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Як зазначалось вище, загальна вартість робіт за договорами підряду № 5/2/7, № 5/2/8, № 5/2/14, № 5/2/30, № 5/2/18, № 5/2/24, № 5/2/29, № 5/2/40, № 5/2/41, № 6/2/53, №5/2/46, № 5/2/51 від 16.07.2010 з урахуванням додаткових угод № 1 від 29.12.2010 становить 187 880, 40 грн., у т.ч. ПДВ.

Отже, під час укладення договорів підряду № 5/2/7, № 5/2/8, № 5/2/14, № 5/2/30, № 5/2/18, № 5/2/24, № 5/2/29, № 5/2/40, № 5/2/41, № 6/2/53, №5/2/46, № 5/2/51 від 16.07.2010 сторонами на підставі вільного волевиявлення було погоджено умови щодо ціни.

Приписами статті 853 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Судом встановлено, що під час прийняття виконаних підрядних робіт позивачем акт про виявлені недоліки не складався, про наявність цих недоліків та необхідність їх виправлення підряднику (відповідачу) не повідомлялось.

Таким чином, матеріали справи повністю підтверджують виконання сторонами своїх зобов'язань за договорами підряду № 5/2/7, № 5/2/8, № 5/2/14, № 5/2/30, № 5/2/18, № 5/2/24, № 5/2/29, № 5/2/40, № 5/2/41, № 6/2/53, №5/2/46, № 5/2/51 від 16.07.2010, відповідачем роботи виконані, а позивачем зазначені роботи прийняті та оплачені за цінами, узгодженими сторонами, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт без жодних зауважень та кошторисною документацією.

Відмови від приймання виконаних робіт збоку позивача не надходило, обсяг робіт погоджений сторонами, недоліків під час виконання робіт позивачем не виявлено.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Таким чином, посилання позивача на результати висновку № 4 експертного будівельно-технічного дослідження від 19.02.2016, складеного у зв'язку з наявністю іншого судового процесу між сторонами у справі № 910/25472/13, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними, оскільки виявлені експертом завищення не впливають на умови укладених між сторонами правочинів та не можуть ніяким чином їх змінювати.

Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно з приписами статті 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1)протиправної поведінки;

2)шкоди;

3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою;

4)вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження вчинення відповідачем протиправних дій під час виконання умов спірних договорів, як і не надано доказів наявності вини відповідача.

Наданий позивачем висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 4 від 19.02.2016 не є підставою для безспірного і безумовного визначення наявності порушення в діях відповідача і підставою для стягнення коштів, отриманих на виконання договірних відносин.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач не довів суду належними засобами доказування причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та заподіянням збитків, зокрема, протиправність поведінки відповідача як заподіювача збитків та докази вини останнього.

Таким чином, суд дійшов висновку, про недоведеність позивачем порушення відповідачем узгоджених договірних зобов'язань, як підстави для застосування до нього цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків у розмірі 141 272, 42 грн.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Разом з тим, при подачі позову до Господарського суду міста Києва позивачем було переплачено судовий збір в сумі 100, 91 грн., так як, виходячи із заявленої ціни позову у даній справі, в силу вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивач зобов'язаний сплатити судовий збір в сумі 2 119, 09 грн., однак сплатив - 2 220, 00 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Повернути з Державного бюджету України на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А, код ЄДРПОУ - 03366500) надмірно сплачений судовий збір у розмірі 100 (сто) грн. 91 коп.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 12.07.2016.

Суддя Бондарчук В.В.