ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2016 р.Справа № 922/1156/16

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Сальнікова Г.І.

судді: Лавренюк Т.А. , Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання Гончарові В.В.

розглянувши справу

за позовом Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Т.Г.Шевченка" (с. Червоноармійське-Друге, Харківська обл.)
до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (м. Харків)
про визнання незаконним рішення
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (керівник, посвідчення №103-VII від 25.11.2015);

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № 13 від 05.04.2016)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Т.Г.Шевченка", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд визнати рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №193-к від 15.09.2013 року по справі №2/12-178-13 про порушення законодавства України про захист економічної конкуренції в діях позивача АФ ім. Т.Г.Шевченка та накладення за вказані дії штрафу 68000 грн. незаконним. Також просить суд витребувати справу №820/10596/14 в Харківському окружному Адміністративному суді (повернута ВСУ - лист №21-5187 а 15) та справу №922/4339/13 в господарському суді Харківської області.

Представник відповідача у відзиві на позов просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на пропущення Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Т.Г.Шевченка" двомісячного строку для визнання незаконним рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №193-к від 15.09.2013 року по справі №2/12-178-13, який в силу приписів чинного законодавства відновленню не підлягає.

Ухвалою суду від 14 квітня 2016 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі №922/1156/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 25 квітня 2016 р. об 11:30 год.

В судовому засіданні 25 квітня 2016 р. було оголошено перерву до 16 травня 2016 року о 11:20 год.

В судовому засіданні 16 травня 2016 року було оголошено перерву до 19 травня 2016 року о 12:00 год.

В судовому засіданні 19 травня 2016 року було оголошено перерву до 23 травня 2016 року о 12:00 год.

Ухвалою суду від 23 травня 2016 р. продовжено строк розгляду спору по справі №922/1156/16 до 27 липня 2016 року, розгляд справи відкладено на 21 червня 2016 р. о 12:40 год.

Ухвалою суду від 21 червня 2016 р. для розгляду справи №922/1156/16 призначено судову колегію.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 21 червня 2016 р. визначено склад колегії суддів:

1. ОСОБА_3 - головуючий суддя;

2. ОСОБА_4;

3. ОСОБА_5

Ухвалою суду від 21 червня 2016 р. розгляд справи відкладено на 11 липня 2016 р. о 12:00 год.

11.07.2016 через канцелярію господарського суду Харківської області від позивача надійшло клопотання (вх.№ 22639) про відкладення розгляду справи у зв"язку зі зверненням позивача до апеляційного господарського суду.

Суд, розглянувши дане клопотання відмовив в його задоволенні, оскільки воно не доведено належними доказами та позбавлено фактичного обґрунтування.

Позивач в судовому засіданні 11 липня 2016 р. просив суд задовольнити його клопотання про витребування справи №820/10596/14 в Харківського окружного адміністративного суду та справи №922/4339/13 в господарського суду Харківської області, поновлення розгляду справи №820/10596/14, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 11 липня 2016 р. просив суд відмовити в задоволенні клопотань представника позивача про витребування справи №820/10596/14 в Харківського окружного адміністративного суду та справи №922/4339/13 в господарського суду Харківської області, поновлення розгляду справи №820/10596/14, проти позову заперечив.

Суд,розглянувши клопотання представника позивача про витребування справи №820/10596/14 в Харківського окружного адміністративного суду та справи №922/4339/13 в господарського суду Харківської області, поновлення розгляду справи №820/10596/14, не вбачає правових підстав для їх задоволення з огляду на необгрунтованість.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №193-к по справі №2/12-178-13 винесене 15.09.2013 року.

Рішенням №193-к визнано, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Т.Г.Шевченка", не надавши інформацію на вимогу голови відділення від 11.06.2013 №02-26/2-2693 у встановлений ним строк, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

Пунктом 2 Рішення №193-к на СТОВ "Агрофірма ім. Т.Г.Шевченка" накладено штраф у розмірі 68000 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Матеріалами справи, зокрема повідомленням про вручення поштового відправлення, підтверджується факт отримання позивачем рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 15.09.2013 року №193-к по справі №2/12-178-13.

Відповідно до п. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Таким чином, строк, передбачений цією статтею є присікальним.

Отже, закінчення даного присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України та його органів. Такий висновок підтверджується змістом пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства".

Позовна заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Т.Г.Шевченка" щодо визнання рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №193-к від 15.09.2013 року по справі №2/12-178-13 про порушення законодавства України про захист економічної конкуренції в діях позивача АФ ім. Т.Г.Шевченка та накладення за вказані дії штрафу 68000 грн. незаконним надійшла до господарського суду Харківської області 11.04.2016.

Таким чином, позовна заява подана позивачем до суду з пропущенням двомісячного строку оскарження встановленого чинним законодавством, який не може бути відновлений.

Враховуючи зазначене, вимоги позивача задоволенню не підлягають, в зв'язку з пропущенням останнім строку звернення до суду з позовом про визнання рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №193-к від 15.09.2013 року по справі №2/12-178-13 про порушення законодавства України про захист економічної конкуренції в діях позивача АФ ім. Т.Г.Шевченка та накладення за вказані дії штрафу 68000 грн. незаконним.

Аналогічної позиції дотримується також Вищий господарський суд України, зокрема, у постанові від 02 жовтня 2013 року по справі 5011-12/11788-2012.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України, підлягають віднесенню на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити в повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.07.2016 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5