РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"13" липня 2016 р. Справа № 5019/592/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Гулова А.Г. ,

суддя Маціщук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг"

на ухвалу господарського суду Рівненської області від 29.04.2016 р.

у справі №5019/592/11 (суддя Торчинюк В.Г.)

за скаргою стягувача (позивача) Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія" Украгролізинг"

на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління юстиції

у справі № 5019/592/11 (суддя Торчинюк В.Г.)

за позовом Заступника прокурора м. Рівне в інтересах держави в особі (стягувач) Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" в особі Рівненської філії "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг"

боржник (відповідач) Товариства з обмеженою відповідальністю "Племзавод"

про стягнення в сумі 462 430 грн. 62 коп.

за участю представників сторін:

від прокуратури - ОСОБА_1;

від стягувача (позивача) - ОСОБА_2;

від боржника (відповідача) - не з'явився;

від органу ДВС - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 29.04.2016 р. у справі №5019/592/11 повернуто без розгляду Національній акціонерній компанії "Украгролізинг" скаргу на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Здолбунівського РУЮ Рівненській області від 21 квітня 2016 року № 14/631.

При винесенні вищевказаної ухвали, суд першої інстанції виходив з того, що боржником подано одну скаргу по сімнадцяти різних справах, які знаходилися на розгляді у різних суддів. Накази по рішеннях перебувають на виконанні у Відділі Державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління юстиції, в зведеному виконавчому провадженні №45298624.

В обгрунтування своїх висновків, суд послався на положення ч. 5 п.1 ст. 63 ГПК України пункт 9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", а також зазначив, що суд не має права розглядати в провадженні справи №5019/592/11 питання, які стосуються інших справ.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою суду першої інстанції, Відкрите акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" звернулось з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить ухвалу господарського суду Рівненської області від 29.04.2016 р. у справі №5019/592/11 скасувати, а скаргу №16/631 від 21.04.2016 року на бездіяльність органу державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень задоволити.

Скаржник вважає, що ухвала господарського суду є незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує, зокрема, на таке:

протягом 2010-2016 компанія зверталась до суду з позовом про стягнення заборгованості з ТОВ «Племзавод», дані позовні заяви була задоволені та видано накази. Внаслідок чого, Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» звернулась до Відділу про відкриття виконавчих проваджень. Відділом відкрито виконавче провадження про примусове стягнення боргу, накладено арешт на кошти та майно ТОВ «Племзавод». В подальшому дані виконавчі провадження було обєднано у зведене виконавче провадження;

скарга Національної акціонерної компанії «Украгролізинг» містить однорідні вимоги, а саме - стягнення заборгованості з боржника і стосується дій одного державного виконавця та Відділу;

позиція суду суперечить п.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів», згідно з яким, якщо у відповідній скарзі йдеться про оскарження дій (бездіяльності) органу Державної виконавчої служби у зведеному виконавчому провадженні, то вона підлягає розглядові господарським судом у тій частині, яка стосується виконання рішень (ухвали, постанови) господарського суду, але не загального суду чи іншого органу, який видав виконавчий документ, а в іншій частині господарський суд відмовляє в прийнятті скарги на підставі пункту 1 частини першої статті 62 і статті 121-2 ГПК України;

всі накази видані судом та містять однорідні вимоги, а саме - стягнення заборгованості з одного боржника - ТОВ «Племзавод», а, відтак, дану скаргу повинен розглядати господарський суд Рівненської області;

пунктом 5 ст. 63 ГПК України передбачено, що суддя повератє позовну заяву і додані до неї документи, якщо порушено правила поєднання вимог або обєднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме зясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору;

позовні заяви Національної акціонерної компанії «Украгролізинг» містили вимоги щодо стягнення з боржника заборгованості за договором фінансового лізингу;

скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС, органів ДВС під час виконання судових рішень, ухвалених господарським судом відповідно до ГПК, підлягають розгляду господарськими судами (стаття 121-2 ГПК).

З огляду на наведені вище аргументи на підтвердження своєї правової позиції, скаржник вважає, що судом першої інстанції було винесено ухвалу з порушенням норм чинного законодавства, у звязку з чим ухвалу суду першої інстанції належить скасувати.

Прокурор, боржник та орган ДВС не скористалися своїм правом подачі відзиву на апеляційну скаргу, що, у відповідності до ч. 2 ст. 96 ГПК України, не перешкоджає перегляду рішення (в даному випадку - ухвали) місцевого господарського суду.

13 липня 2016 року в судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду представник скаржника підтримала доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при винесенні оскарженої ухвали було порушено норми чинного законодавства. Пояснила, що зведене виконавче провадження відбувається на підставі наказів тільки господарського суду Рівненської області, які були видані про стягнення з одного боржника, а саме з Товариства з обмеженою відповідальністю "Племзавод" на користь одного стягувача - Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг". З огляду на вказане, вважає, що ухвалу господарського суду Рівненської області від 29.04.2016 р. у справі №5019/592/11 належить скасувати.

Прокурор в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг". Вважає, що ухвала господарського суду Рівненської області від 29.04.2016 р. у справі № 5019/592/11 є незаконною необґрунтованою з підстав, викладених в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим просить дану ухвалу скасувати, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" - задоволити.

Представники боржника та органу ДВС в судове засідання не з'явилися, письмових пояснень суду не надали.

При цьому, факт належного повідомлення боржника про дату, час та місце судового засідання стверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося із відміткою "за закінченням встановленого терміну зберігання" (арк. матеріалів оскарження ухвали 129-131).

В абз. 1, 3. п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Згідно з абз. 5 п. 19 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" від 13.08.2008р. N 01-8/482, водночас до повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Про це Вищим господарським судом України зазначалося і в інформаційних листах від 02.06.2006 N 01-8/1228 (v1228600-06) "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" (пункт 4), від 14.08.2007 N 01-8/675 (v675600-07) "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року" (пункт 15), від 18.03.2008 N 01-8/164 (v164600-08) "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007 році" (пункт 23).

Відтак, ураховуючи приписи ст. ст. 101, 102 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що всі учасники судового процесу були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, направлені останнім у справі (арк. матеріалів оскароження ухвали 123-126), та реєстр Рівненського апеляційного господарського суду на відправку рекомендованої кореспонденції від 05.07.2016р., а також те, що явка представників сторін, прокурора та органу ДВС в судове засідання обов'язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників боржника та органу ДВС.

Дослідивши матеріали оскарження ухвали, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника стягувача (скаржника) та прокурора, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задоволити, оскаржену ухвалу скасувати, а матеріали оскарження ухвали у справі №5019/592/11 передати на розгляд господарського суду Рівненської області, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів оскарження ухвали та встановлено судом апеляційної інстанції з компютерної програми Діловодство спеціалізованого суду, Єдиного державного реєстру судових рішень України, заступник прокурора міста Рівне в інтересах держави в особі Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" в особі Рівненської філії "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" звернувся в господарський суд Рівненської області з позовною заявою, в якій просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Племзавод" на користь Позивача заборгованість в сумі 352 663 грн. 19 коп., пеню в розмірі 10 439 грн. 52 коп., річні в розмірі 2 020 грн. 55 коп., інфляційні в розмірі 5 044 грн. 32 коп. та штраф в розмірі 92 263 грн. 04 коп. Рішенням господарського суду Рівненської області від 12 квітня 2011 року у справі №5019/592/11 позов задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Племзавод" на користь Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" в особі Рівненської філії "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" 352 663 грн. 19 коп. заборгованості, 10 439 грн. 52 коп. пені, 2 020 грн. 55 коп. річних та 5 044 грн. 32 коп. інфляційних, в задоволенні решти позову відмовлено.

26 квітня 2011 року на виконання рішення суду від 12 квітня 2011 року було видано відповідні накази.

29 квітня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача (стягувача) подав скаргу на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління, в якій просить суд: визнати неправомірною бездіяльність державного виконався Відділу державної виконавчої служби Здолбунівського РУЮ Рівненській області ОСОБА_3; визнати неправомірним бездіяльність начальника Відділу державної виконавчої служби Здолбунівського РУЮ Рівненській області ОСОБА_4; визнати неправомірним бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Здолбунівського РУЮ Рівненській області.

Мотивуючи скаргу, заявник посилається, зокрема, на те, що відділом державної виконавчої служби Здолбунівського РУЮ Рівненської області відкрито виконавче провадження про примусове стягнення боргу, накладено арешт на кошти та майно ТОВ "Племзавод". В подальшому дані виконавчі провадження було об'єднано у зведене виконавче провадження. Державним виконавцем відділу ОСОБА_3 03.11.2014р. описано та арештовано майно боржника , яке знаходиться за адресою: вул. Дружби, 88, с. Миротин, Здолбунівський район, Рівненська область. З метою збереження описаного та арештованого майна та для подальшої реалізації його на прилюдних торгах, до Відділу направлено звернення № 477 від 16.12.2015р., в якому просили вжити заходів, спрямованих на збереження даного майна боржника. Відповідь на дане звернення не отримано.

Ухвалою господарського суду першої інстанції від 29.04.2016 р., яка оскаржується у даній справі, скаргу наведеного вище змісту повернуто без розгляду Національній акціонерній компанії "Украгролізинг" з огляду на положення ч. 5 п. 1 ст. 63 ГПК України, п. 9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України".

Переглядаючи оскаржену ухвалу суду першої інстанції на предмет відповідності вимогам діючого законодавства, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 106 ГПК України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду про повернення позовної заяви.

Згідно з ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Стаття 115 Господарського процесуального кодексу України визначає, що рішення господарського суду, які набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили. Накази про стягнення судового збору надсилаються до місцевих органів державної податкової служби.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, в тому числі наказів господарських судів.

Статтею 13 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачено, що дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 1, 4 ст. 82 наведеного Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Між тим, у п. 9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснено, що за змістом цієї статті ГПК скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо). Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 1212 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів.

Також колегія суддів ураховує роз'яснення Вищого господарського суду України, наведені у п. 9.12. означеної вище постанови Пленуму ВГСУ, відповідно до яких за змістом статті 1212 ГПК судові засідання у розгляді скарг на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів повинні проводитись господарськими судами окремо за різними справами. У разі подання скарги на дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби у зведеному виконавчому провадженні, в якій об'єднано вимоги за кількома виконавчими документами в різних справах, розглянутих різними судами, господарський суд з посиланням на пункт 5 частини першої статті 63 ГПК має повернути таку скаргу для розділу заявником відповідних вимог та подання скарг у кожній справі окремо.

Ураховуючи наведені вище роз'яснення Пленуму ВГСУ, колегія суддів констатує, що обмеження щодо розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів ДВС у межах зведеного виконавчого провадження діє лише у разі об'єднання вимог за виконавчими документами у різних справах, розглянутих різними судами.

За таких умов, належить відзначити, що боржником подано одну скаргу на бездіяльність органу ДВС щодо виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду справ, які перебувають у провадженні суддів господарського суду Рівненської області, зокрема: №5019/592/11 (суддя Торчинюк В.Г.), № 7/82, № 5019/1520/12 (суддя Кочергіна В.О.), №11/100, № 12/139, №918/1827/14 (суддя Горплюк А.М.), № 918/188/15, № 918/492/14, № 918/1345/14 (суддя Марач В.В.), № 918/1230/15 (два), № 918/404/15, № 918/106/14 (суддя Романюк Р.В.), № 918/720/15 (суддя Пашкевич І.О.), № 918/72/13-г (суддя - Заголдна Я.В.), № 5019/1328/11, №918/1601/13 (суддя Андрійчук О.В.).

Отже, наведені вище справи між тими самими сторонами розглядаються одним судом, оскільки перебувають у провадженні різних суддів у межах однієї судової установи господарської юрисдикції - господарського суду Рівненської області.

Відтак, суд першої інстанції, оцінюючи факт наявності судових рішень, виконання яких здійснюється у межах зведеного виконавчого провадження, прийнятих суддями господарського суду Рівненської області, констатував, що такі судові рішення прийняті різними судами, а, відтак, в силу наведених вище роз'яснень ВГСУ, скарга на бездіяльність органу ДВС підлягає поверненню у порядку п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

При цьому, суд першої інстанції не врахував, що у зведеному виконавчому провадженні перебувають зазначені вище справи на підставі виконавчих документів, які спрямовані на вчинення виконавчих дій стосовно одного і того ж самого боржника та стягувача з метою пришивдшення терміну здійснення виконавчого провадження.

Таким чином, з висновками суду першої інстанції не є за можливе погодитися, ураховуючи, зокрема, і той факт, що на виконнні у державного виконавця перебуває зведене виконвче провадження по виконанню наказів виданих у справах які розглянуті у межах однієї судової установи господарської юрисдикції, як у даному випадку - господарського суду Рівненської області, а не різними судами, як зазначено у п.9.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов хибного висновку про повернення без розгляду скарги на бездіяльність органу ДВС Національній акціонерній компанії "Украгролізинг".

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На підставі вказаного вище, судова колегія також вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, відповідають встановленим обставинам справи, підтверджуються належними доказами та узгоджуюься з нормами діючого законодавства, а тому приймаються колегією суддів до уваги.

Отже, місцевий господарський суд повернув скаргу на бездіяльність органу ДВС без розгляду за відсутності на те правових підстав, у зв'язку з чим ухвалу господарського суду Рівненської області від 29.04.2016 р. у справі №5019/592/11 належить скасуваити, а матеріали оскарження ухвали передати на розгляд до місцевого господарського суду.

Згідно з ч. 7 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Відповідно до п. 4.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 р. (із змінами і доповненнями), якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Рівненської області від 29.04.2016 р. у справі №5019/592/11 скасувати.

3. Матеріали оскарження ухвали у справі №5019/592/11 передати на розгляд господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Маціщук А.В.