ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2016 р.Справа № 916/4276/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів: Лавриненко Л.В., Філінюка І.Г.

(згідно розпорядження керівника апарату від 08.07.2016р. № 406 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи)

при секретарі: Альошиній Г.М.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1;

від відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал

на рішення господарського суду Одеської області від 23.05.2016р.

по справі №916/4276/14

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал

до відповідача: Одеського національного економічного університету

про стягнення 568 831,96 грн.,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2014р. ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" звернулось до господарського суду Одеської області з позовними вимогами до Одеського національного економічного університету про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 568 831, 96 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 03.12.2014р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.03.2015р., позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Одеського національного економічного університету на користь ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" 568 831, 96 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.05.2015р. вказані судові рішення скасовані, справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Рішенням господарського суду Одеської області від 28.07.2015р. позовну заяву задоволено, суд стягнув з Одеського національного економічного університету на користь ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" 568 831, 96 грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.10.2015р. рішення господарського суду від 28.07.2015р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.01.2016р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.10.2015р. та рішення господарського суду Одеської області від 28.07.2015р. у справі № 916/4276/14 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

За висновками касаційних інстанцій судами попередніх інстанцій не було з достовірністю встановлено причин виходу з ладу приладу обліку води та не надано належної правової оцінки п.5.24 Правил та п.2.4.15 договору та відповідно наявності правових підстав для їх застосування до спірних правовідносин.

Встановивши, що згідно з протоколом №23 підставою розрахунків за п.п. 3.3, 3.4 Правил №190 від 27.06.2008р. було визначено порушення університетом п.5.14 Правил №190 від 27.06.2008р., судами не було перевірено наявності в діях відповідача саме порушення, повязаного з непроведенням повірки засобу обліку та як наслідок правових підстав для застосування до нього п.5.14 Правил та проведення відповідного розрахунку.

Суди попередніх інстанцій не дали належної правової оцінки вказаним касаційною інстанцією положенням Правил та договору, не спростували доводи відповідача щодо наявності правових підстав для застосування саме їх до спірних правовідносин, не перевірили обґрунтованість розрахунку Одеського національного економічного університету, здійсненого на підставі таких положень.

Дійшовши висновку, що матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем умов договору та Правил водокористування в частині несвоєчасної заміни водолічильника, який повинен був бути своєчасно повіреним згідно вимог чинного законодавства України в сфері водокористування після ремонту водолічильника POVOGAS 40 №99188298 або встановлення на обєкті споживача іншого лічильника, яким його мало бути замінено, суди не перевірили та відповідно не надали належної правової оцінки таким обставинам, а саме: у звязку з чим було демонтовано лічильник споживача, у який строк мала бути здійснена його заміна, чи вважається таке споживання безобліковим в розумінні Правил водокористування та відповідно яким чином мали розрахуватися кількість відпущеної води та прийнятих стоків за період відсутності приладу обліку.

При новому розгляді справу №916/4276/14 прийнято до провадження суддею Волковим Р.В. (ухвала господарського суду Одеської області від 27.01.2016р.).

В письмових поясненнях від 18.02.2016р. №01-16/244, Одеський національний економічний університет зазначив таке:

- водопостачання за водогосподарським балансом у разі відсутності приладу обліку води без зазначення обмежуючих термінів передбачено п. 1.1 договору №1 від 08.01.2014р. №30/146(водопостачання) Відповідно до п.5.9 Правил, у звязку з виходом з ладу лічильника (засобу обліку води), для розрахунку кількості відпущеної води необхідно застосовувати п.2.4.15 договору 1 (водопостачання);

- тільки форма водогосподарського балансу повинна застосовуватися у розрахунках за отриманні послуги з водопостачання через два місяці після виходу з ладу приладу обліку з причин, незалежних від відповідача, відповідно до умов Договору 1. Перші два місяці такий розрахунок визначається за середньодобовими витратами за попередні два розрахункові місяці відповідно до п. 2.4.15 Договору 1 та п. 5.24 Правил;

- відповідно до копії паспорту лічильника марки POVOGAS 40 №99188298 датою його повірки є 24.09.2013р., наступна дата повірки 24.09.2017р. Актом №11030 від 26.11.2013р. зазначено, що вказаний лічильник був повірений у ІІІ кварталі 2013р. та зафіксовано, що він вийшов з ладу та залишений в якості вставки на своєму місці. В ОСОБА_3 №134 від 10.06.2014р. також не вказується про порушення відповідачем строків проведення повірки лічильника;

- помилковим є визначення розрахунку позивачем своїх позовних вимог на підставі п.п. 3.3, 3.4 Правил та без врахування п.5.24 Правил та п.2.4.15 Договору 1, які передбачають виход з ладу лічильника води з причин, що не залежали від відповідача;

- відповідач вважає, розрахунок заборгованості повинен бути проведений відповідно до п. 2.4.15 Договору та складає 3356,70грн., яку відповідач визнає.

В своїх поясненнях при новому розгляді справи ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" зазначив таке:

- згідно ОСОБА_3 демонтажу від 26.11.2013р. №11030 представниками позивача було знято пломби з лічильника для його демонтажу у звязку з неробочим станом та надано строк 15 діб для його встановлення після повірки, з чим погодився відповідач;

- відповідач повірку не провів, лічильник не відремонтував, що підтверджується актом від 10.06.2014р. №134, що призвело до порушення п.5.14 Правил, згідно якого усі засоби обліку в обумовлені законодавством строком підлягають періодичній повірці. ОСОБА_3 п.п. 3.3, 3.4 Правил, у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при невинності руху води в ній 2,0 м/сек. та дією її новим перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Атом від 26.11.2013р. №11030 зафіксовано непроведення відповідачем ремонту та повірки засобу обліку, та як наслідок, виникнення правових підстав для застосування до відповідача п. 5.14 Правил;

- вказані порушення кореспондуються з п. 2.4.13 Договору водовідведення (п.2.4.12 Договору водопостачання), де відповідач погодився про застосування п.п. 3.3,3.4 Правил, у випадку невиконання умов договору щодо заміни за свій рахунок у терміни, встановлені позивачем, приладу обліку води, його повірки, інакше водокористування буде вважатися самовільним;

- відповідач не враховує посилання у п. 2.4.15 Договору водопостачання та п. 2.4.16 Договору водовідведення на п. 2.4.13 Договору водовідведення та п.2.4.12 Договору водопостачання;

- у звязку неробочим станом засобу обліку, що підтверджує сам відповідач листом від 21.11.2013р. №105 його було демонтовано (знято пломбу позивача) для передачі у ремонт та проведення повірки у 15-денний термін, що підтверджується актом демонтажу від 26.11.2013р. №11030. ОСОБА_3 від 10.06.2014р. №134 відповідач не провів повірку засобу обліку у встановлений термін, що призвело до порушення п. 5.14 Правил та п.2.3.13 Договору водовідведення (п.2.4.12 Договору водопостачання), які витікають зі змісту п.2.4.15 та 2.4.16 Договорів 1 та 2, в результаті чого до відповідача було застосовано п.п.3.3, 3.4 Правил.

В письмових поясненнях від 22.02.2016р. №01-16/255 та 25.02.2016р. №01-16/263, Одеський національний економічний університет звернув увагу на те, що в період з грудня 2013р. по травень 2014р., позивач не мав матеріальних претензій до відповідача. Тільки 10.06.2014р. на засіданні технічної комісії позивач зробив безпідставний висновок про порушення відповідачем строків повірки приладу обліку води та необхідність оплати заборгованості за період з 26.11.2013р. по 10.06.2014р. Виставлені позивачем рахунки та платіжні доручення відповідача свідчать, що останній сплачував все вчасно.

За грудень 2013р. та січень 2014р. позивач надав рахунки у відповідності до умов договору, тобто, у розмірі середньодобових витрат води. З лютого по травень позивач повинен був надавати рахунки на підставі підписаного водогосподарського балансу, але продовжував надавати рахунки за водопостачання згідно середньодобових витрат води. А тому відповідач згоден доплатити різницю між водогосподарським балансом та фактично проведеним розрахунком за середньодобовими витратами води, яка складає 3356,70 грн.

Розрахунок заборгованості за водопостачання за період з 26.11.2013р. до 09.06.2014р. необхідно провести з урахуванням підписаного між позивачем та відповідачем до Договору водогосподарського балансу та у відповідності до п. 2.4.15 Договору.

Пунктом 2.4.15 Договору не встановлено обмежень щодо строку встановлення приладу обліку води у разі виходу з ладу приладів обліку води, натомість, цей пункт передбачає можливість тривалого строку ремонту приладу обліку води у звязку з його виходом з ладу з причин, що не залежить від споживача.

ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" в своїх письмових поясненнях просило врахувати, що відповідно до п. 5.24 Правил, якщо вести облік води за показами засобу обліку неможливо з причин, що не залежать від споживача та зафіксовані в установленому порядку (зняття засобу обліку виробником, пошкодження скла, корозія циферблата, припинення нормальної роботи засобу обліку через несправності, що виникли в його механізмі тощо), кількість використаної води за термін відсутності засобу обліку (але не більше 2-х місяців) визначається за середньодобовою витратою за попередні два розрахункові місяці. У разі тривалості роботи засобу обліку менше 2-х місяців кількість води визначається за середньодобовою витратою за період роботи засобу обліку не менше 15 днів.

Отже, підставою застосування вказаної норми є наявність факту неможливості ведення обліку води за показами засобу обліку з причин, що не залежать від відповідача, що спростовується наявними в матеріалах справи доказами: ОСОБА_3 від 10.06.2014р. №134, який фіксує пропуск строку повірки засобу обліку з моменту його демонтажу, який підтверджується актом демонтажу від 26.11.2013р. №11030. Тобто, відповідач з невідомих причин не проводив повірку засобу обліку більш 6-ти місяців, що унеможливлює застосування наведеної норми права до нього в даній справі.

Відповідач додатково в поясненнях від 15.03.2016р. №01-16/388 звернув увагу на відсутність безоблікового водокористування (п.3.2 Правил), що підтверджується діючим п.1.2 договору; на момент виходу з ладу лічильника він пропрацював тільки 2 місяці та не підлягав періодичній повірці, а тому відповідач не міг порушити термін повірки лічильника та не підпадає під дію п.5.14 Правил.

Відповідно до ухвали господарського суду Одеської області від 28.03.2016р., справа №916/4276/14 прийнята до провадження суддею Желєзна С.П. (у звязку з перебуванням судді Волкова Р.В. на лікарняному).

В письмових поясненнях від 28.04.2016р., позивач обґрунтував розрахунок суми боргу з посиланням на п.п.3.3, 3.4 Правил, згідно з якими у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек. та дією її повним перерізом протягом 24 годин на добу.

Період з 26.12.2013р. по 09.06.2014р. встановлено згідно п.3.4 правил, де розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити не можливо, розрахунковий період становить один місяць.

Тому дата початку безоблікового водокористування починається через 30 днів пропуску строку повірки з моменту складення акту демонтажу лічильника від 26.11.2013р. №11030, яким зафіксовано початок безоблікового водокористування включно та закінчується 09.06.2014р. датою встановлення факту відсутності повіреного лічильника актом від 10.06.2016р. №134.

Рішенням господарського суду Одеської області від 23.05.2016р. (суддя Желєзна С.П.) в позові відмовлено.

Стягнуто з ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" на користь Одеського національного економічного університету судовий збір в загальній сумі 30716,16грн.

Господарський суд дійшов висновку про правомірність застосування до спірних правовідносин положень п.5.24 Правил №190, що свідчить про неправомірність нарахування з боку ТОВ "Інфокс" додаткової заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 568831,96 грн. в порядку п.п.3.3, 3.4 Правил. Визначення безоблікового водокористування зазначено в п.3.2 Правил №190, ТОВ"Інфокс" не наділено повноваженнями самостійно визначати випадки, прямо не передбачені Правилами, як безоблікове водокористування (ОСОБА_3 демонтажу №11030 від 26.11.2013р.)

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з висновками суду, ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" вважає рішення господарського суду Одеської області від 23.05.2016р. незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному зясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, а отже, таким, що підлягає скасуванню.

В звязку з неробочим станом засобу обліку, що підтверджує сам відповідач листом від 21.11.2013р. №105, його було демонтовано (знято пломбу позивача) для передачі у ремонт та проведення повірки у 15- денний термін, що підтверджується актом демонтажу від 26.11.2013р. №11030.

Відповідач не провів повірку засобу обліку у встановлений термін, що підтверджується актом від 10.06.2014р. №134 та призвело до порушення п. 5.14 Правил та п.2.4.13 Договору водовідведення (аналогічний п.2.4.12 Договору водопостачання), які витікають зі змісту п.2.4.15 Договору водопостачання та п.2.4.16 Договору водовідведення, в результаті чого до відповідача було застосовано п.п. 3.3, 3.4 Правил.

У відзиві на апеляційну скаргу Одеський національний економічний університет повністю погоджується з рішенням господарського суду Одеської області від 23.05.2016р., вважає його законним та обґрунтованим, ухваленим в результаті повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин по даній справі, а апеляційну скаргу необґрунтованою, яка не підлягає задоволенню.

Апелянт стверджує про порушення Одеським національним економічним університетом п.2.4.12 Договору №30/14в, який передбачає 3-дений термін виконання робіт з заміни приладу обліку води на новий при виході з ладу. Але цей пункт не передбачає виход з ладу лічильник з причин, що не залежать від споживача. Ця причина зазначена в п.2.4.15 Договору №30/14в. В ОСОБА_3 №11030 від 26.11.2013р. також не зазначається про зовнішні ушкодження лічильника.

В звязку з тим, що апелянтом не були надані документи, які б підтверджували вину Одеського національного економічного університету під час виходу з ладу лічильника, п.2.4.12 Договору №30/14в (водопостачання ) в частині строку заміни лічильника не можна застосовувати до спірних правовідносин.

Скаржник в додаткових поясненнях до апеляційної скарги вважає, що суд першої інстанції взагалі не зясував предмет даного спору, а саме пропуск строку повірки засобу обліку в установленому п.5.14 Правил порядку, у випадку тривалості повірки понад місяць обєм води визначається відповідно до п. 3.3 цих Правил до дня установки повіреного засобу обліку.

Також суд першої інстанції взагалі не надав правової оцінки тій обставині, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про закупівлю послуг з центрального водопостачання за державні кошти від 08.01.2014р. №30/14в (договір водопостачання) та договір про закупівлю послуг центрального водовідведення за державні кошти від 08.01.2014р. №30/14с (Договір водовідведення), а також між позивачем та відповідачем був укладений договір про закупівлю послуг питного водопостачання за державні кошти від 22.01.2013р. №62/13 та договір про закупівлю послуг каналізаційних за державні кошти від 22.01.2013р. №63/13;

- Правилами чітко передбачено можливість застосування ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" нарахування за безоблікове водокористування у разі пропуску повірки засобу обліку у встановленому п.5.14 Правил порядку;

- господарським судом не виконано вимоги касаційної інстанції, викладені в постанові ВГСУ від 14.01.2016р.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи (фактичні обставини справи), на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом та заслухавши пояснення присутніх в засіданні представників сторін, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Господарським судом встановлено, що 22.01.2013р. між Одеським національним економічним університетом (Замовник - Споживач) та ТОВ „Інфокс (Виробник) був укладений договір про закупівлю послуг питного водопостачання за державні кошти №62/13, згідно якого Виробник зобов'язався в 2013 році надати Споживачеві послуги з централізованого постачання холодної питної води на об'єкти Споживача, з централізованого постачання холодної питної води, що йде на гаряче водопостачання на об'єкти Споживача, з централізованого постачання холодної води на полив, а Споживач зобов'язався прийняти і оплатити такі послуги. Договір набирає чинності з дня підписання, в частині надання послуг діє з 01.01.2013р. по 31.12.2013р., а в частині грошових зобов'язань до повного виконання .

Крім того, 22 січня 2013р. між Одеським національним економічним університетом (Споживач) та ТОВ „Інфокс (Виробник) був укладений договір про закупівлю послуг каналізаційних за державні кошти №63/13, згідно якого Виробник зобов'язався в 2013 році надати Споживачеві послуги з централізованого водовідведення холодної та гарячої води, що скидається Споживачем в систему каналізації; приймання зливових вод, які скидаються у систему каналізації; приймання ненормативно-очищених стоків; приймання стічних вод із свердловини. Договір набирає чинності з дня підписання, в частині надання послуг діє з 01.01.2013р. по 31.12.2013р., а в частині грошових зобов'язань до повного виконання.

Відповідно до п.6.1 зазначених договорів Споживач зобов'язався, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги; здійснювати державну повірку приладів обліку води в термін встановлений Укрспоживстандартом України згідно з вимогами Закону Про метрологію та метрологічну діяльність, уповноваженим представником в Одеському регіоні (на момент укладання договорів ДП Одесастандартметрологія); при виході з ладу приладу обліку води письмово терміново повідомити Виробника, в 3-денний термін виконати роботи з їх заміни на новий за рахунок власних коштів. Всі роботи, пов'язані з ремонтом мереж водопостачання та водовідведення, монтажем, демонтажем приладів обліку води, ремонтом, реконструкцію водомірних вузлів чи водопровідних вводів здійснюється тільки після повідомлення Споживачем відповідних служб Виробника і тільки в присутності представника Виробника. У разі самовільних дій Споживач сплачує витрати води згідно пунктів 3.3, 3.4 Правил водокористування. У випадку виключення приладу обліку води та стоків з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки в період експлуатації приладів, Споживач може використовувати прилад до закінчення терміну експлуатації, визначеного паспортом, після чого зобов'язаний за свій рахунок замінити на прилад, що занесено до вказаного Державного реєстру. У разі виходу з ладу приладів обліку води та стоків з причин, що не залежать від Споживача, останній зобовязаний виконати їх заміну у порядку, передбаченому даним договором, при цьому кількість відпущеної води та прийнятих стоків за період відсутності приладу обліку (але не більше двох місяців) визначається за середньодобовими витратами за попередні два розрахункові місяці. Наступне визначення обємів водопостачання і водовідведення здійснюється за нормами водопостачання на підставі водогосподарського балансу (додаток №2) до встановлення приладу обліку.

21.11.2013р. Одеський національний економічний університет звернувся до позивача з листом №105 з проханням розпломбувати лічильник у зв'язку з його неробочим станом для ремонту.

ОСОБА_3 з актом демонтажу №11030 від 26.11.2013 представниками позивача було демонтовано лічильник у зв'язку з його неробочим станом та надано строк 15 діб для його встановлення після повірки.

В свою чергу, 08.01.2014р. між Одеським національним економічним університетом (Замовник) та ТОВ „Інфокс (Учасник) укладено договір про закупівлю послуг з централізованого водопостачання за державні кошти № 30/14в та договір про закупівлю послуг з централізованого водовідведення за державні кошти № 30/14с, за якими виробник зобов'язався надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання (обробляння та розподіляння холодної питної води трубопроводами) та водовідведення стічних вод холодного та гарячого водопостачання, зливових, ненормативно-очищених стічних вод на об'єктах споживача.

Відповідно до акту № 134 від 10.06.2014р., складеного в результаті проведення обстеження системи водопостачання гуртожитку №2 за адресою м. Одеса, вул. Олександра Невського, 51а, який належить споживачеві, встановлено що Одеським національним економічним університетом не було відремонтовано та проведено повірку лічильника.

На засіданні технічної комісії було прийняте рішення, оформлене протоколом від 12.06.2014р. № 23, за несвоєчасне встановлення Одеським національним економічним університетом водолічильника після виконання робіт за його державною повіркою, вирішено, що за порушення п.5.14 Правил №190 від 27.06.2008, необхідно здійснити розрахунки за п.п. 3.3., 3.4. Правил №190 від 27.06.2008. При цьому, дата початку безоблікового користування визначена постачальником як така, що настала через 30 днів з моменту складання акту демонтажу від 26.11.2013.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача складала 641 264, 82 грн та була зменшена після часткової сплати відповідачем до 568 831, 96 грн, про що відповідачу було направлено лист від 18.06.2014 № 3464/а.

У звязку із відмовою Одеського національного економічного університету здійснити добровільне погашення донарахованої вартості послуг із водопостачання та водовідведення у розмірі 568 831, 96 грн., позивач був змушений звернутись до суду із даним позовом.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі по тексту рішення Правила). Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України. Ці Правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Відповідно до п. 3.1 Правил розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (п. 3.2 Правил).

ОСОБА_3 з п. 3.3 Правил у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць (п. 3.4 Правил).

Пунктом 5.1 Правил передбачено, що облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

Відповідно до п. 5.18 Правил споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з'єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування.

Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника.

У разі самовільних дій споживач сплачує витрати води згідно з пунктами 3.3, 3.4 цих Правил.

ОСОБА_3 з п. 5.24 Правил якщо вести облік води за показами засобу обліку неможливо з причин, що не залежать від споживача та зафіксовані в установленому порядку (зняття засобу обліку виробником, пошкодження скла, корозія циферблата, припинення нормальної роботи засобу обліку через несправності, що виникли в його механізмі, тощо), кількість використаної води за термін відсутності засобу обліку (але не більше 2-х місяців) визначається за середньодобовою витратою за попередні два розрахункові місяці. У разі тривалості роботи засобу обліку менше 2-х місяців кількість води визначається за середньодобовою витратою за період роботи засобу обліку не менше 15 днів. Після закінчення зазначеного терміну, якщо вести облік води неможливо з вини виробника, подальше визначення обсягів водоспоживання здійснюється за нормами споживання.

Також пунктом 2.4.15 договору № 30/14в від 08.01.2014р. передбачено, що у разі виходу з ладу приладів обліку води з причин, що не залежать від споживача, останній зобов'язаний виконати їх заміну у порядку, передбаченому п. 2.4.13 даного договору, при цьому кількість відпущеної води та прийнятих стоків за період відсутності приладу обліку (але не більше двох місяців) визначається за середньодобовими витратами за попередні два розрахункові місяці. Наступне визначення об'ємів водопостачання здійснюється за нормами водопостачання на підставі водогосподарського балансу (додаток № 2) до встановлення приладів обліку.

За переконанням суду, з урахуванням наявності у п. 3.2 Правил чіткого визначення, які саме дії споживача вважаються безобліковим водокористуванням, у системному звязку із п. 5.24 Правил та п. 2.4.15 укладеного між сторонами по справі договору № 30/14в від 08.01.2014р., споживання води за наявності демонтованого в установленому порядку приладу обліку повинно здійснюватись за середньодобовими витратами за попередні два розрахункові місяці. Наступне визначення об'ємів водопостачання здійснюється за нормами водопостачання на підставі водогосподарського балансу (додаток № 2) до встановлення приладів обліку.

При цьому, суд зауважив, що сторони по справі, зокрема ТОВ „Інфокс, не наділене повноваженнями самостійно визначати випадки, прямо не передбачені Правилами, коли водокористування вважається безобліковим, як це зазначено в акті демонтажу № 11030 від 26.11.2013р. Тим більше, Правилами прямо передбачена можливість споживання води при умові навіть несвоєчасного виконання з боку споживача заміни відповідного приладу обліку.

Також, суд зауважив, що матеріалами справи не підтверджено, що спірний прилад обліку води вийшов з ладу саме з вини споживача, у звязку з чим, суд дійшов висновку про правомірність застосування до спірних правовідносин положень 5.24 Правил. Наведене, в свою чергу, свідчить про неправомірне нарахування з боку ТОВ „Інфокс додатково заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 568 831, 96 грн. в порядку п.п. 3.3, 3.4 Правил.

При цьому, оскільки матеріалами справи не підтверджена можливість здійснити нарахування відповідачу до сплати вартості послуг водопостачання та водовідведення у визначеному п. 5.24 Правил порядку, суду не вбачаються правові підстави для задоволення заявлених ТОВ „Інфокс в межах даної справи позовних вимог.

З обгрунтованістю висновків суду погодитись можна.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду у даній справі є вимога ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" про стягнення з Одеського національного економічного університету 568831,96грн. заборгованості за безоблікове водокористування.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог0 що звичайно ставляться.

Статтею 525 Кодексу унормовано, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї статті застосовується до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмирі, у строки і порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.1.1 Правил №190 від 27.06.2007р., дані правила є є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод. ОСОБА_3 з п.2.1 вказаних Правил відносини щодо користування системами централізованого водопостачання та водовідведення здійснюється виключно на договірних відносин до Законів України „Про питну воду та питне водопостачання, „Про житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п. 4.3 зазначених Правил забороняється будь-яке самовільне приєднання обєктів водоспоживання до діючих систем централізованого водопостачання та водовідведення (включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньо-будівельних мереж або до мереж споживачів).

Водокористування вважається безобліковим, якщо позивач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (п.3.2 Правил).

ОСОБА_3 з п. 3.3 Правил у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек. та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць (п. 3.4 Правил).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 34 Кодексу).

Підставою для нарахування позивачем боргу за безоблікове водокористування стало невиконання відповідачем припису, викладеного в ОСОБА_3 №11030 від 26.11.2013р. щодо необхідності в 15 денний термін в присутності представника позивача встановити повірений лічильник (попередній демонтовано в звязку з неробочим станом), що суперечить п. 3.3 Правил №190, відповідно до якого розрахунок втрат води згідно із зазначеним пунктом Правил проводиться виробником у випадку, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними.

Як встановлено господарським судом і з цим погоджується апеляційна інстанція, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження самовільного приєднання або самовільного користування відповідачем системами водопостачання та водовідведення.

ОСОБА_3 з п. 5.24 Правил якщо вести облік води за показами засобу обліку неможливо з причин, що не залежать від споживача та зафіксовані в установленому порядку (зняття засобу обліку виробником, пошкодження скла, корозія циферблата, припинення нормальної роботи засобу обліку через несправності, що виникли в його механізмі, тощо), кількість використаної води за термін відсутності засобу обліку (але не більш 2-х місяців) визначається за середньодобовою витратою за попередні два розрахункові місяці. Уразі тривалості роботи засобу обліку менше 2-х місяців кількість води визначається за середньодобовою витратою за період роботи засобу обліку не менше 15 днів.

Після закінчення зазначеного терміну, якщо вести облік води неможливо з вини виробника, подальше визначення обсягів водоспоживання здійснюється за нормами споживання.

Також п. 2.4.15 договору №30/14в від 08.01.2014р. передбачено, що у разі виходу з ладу приладів обліку води з причин, що не залежали від споживача, останній зобовязаний виконати їх заміну в порядку, передбаченому п.2.4.15 даного договору, при цьому кількість відпущеної води та прийнятих стоків за період відсутності приладу обліку (але не більше 2-х місяців) визначається за середньодобовими витратами за попередні два розрахункові місяці. Наступне визначення обємів водопостачання здійснюється за нормами водопостачання на підставі водогосподарського балансу (додаток №2) до встановлення приладів обліку.

Господарського судом зроблено правильний висновок, що з урахуванням визначеного в п. 3.2 Правил чіткого визначення безоблікового водопостачання (у системному звязку з п. 5.24 Правил та п. 2.4.15 договору №30/14в від 08.1.2014р.) споживання води за наявності демонтованого у встановленому порядку приладу обліку повинно здійснюватися за середньодобовими витратами за попередні два розрахункові місяці. Наступне визначення обєктів водопостачання здійснюється за нормами водопостачання на підставі водогосподарського балансу (додаток №2) до встановлення приладів обліку.

Також господарським судом зроблено правильний висновок, що позивач не наділений повноваженнями самостійно визначити випадки, прямо не визначені Правилами, коли водокористування вважається безобліковим.

Можливість споживання води при умові несвоєчасного виконання з боку позивача заміни відповідного приладу обліку встановлено Правилами.

Також скаржник безпідставно посилається на порушення відповідачем п.5.14 Правил, згідно якого всі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці.

В даному випадку п.5.17 Правил до спірних правовідносин застосовувати не можна, в звязку з відсутністю порушення цілісності пломб з боку відповідача. В ОСОБА_3 №11030 від 26.11.2013р. зафіксовано зняття пломби з лічильника працівниками позивача, а отже не можна розглядати порушення п.5.17 як підставу для застосування п.п. 3.3,3.4 Правил до спірних правовідносин.

Господарським судом зроблено правильний висновок, що розрахунки заборгованості за водопостачання за період від 26.11.2013р. по 09.06.2014р. слід здійснювати з урахуванням підписаного сторонами водогосподарського балансу та у відповідності до п.2.4.15 договору від 08.01.2014р. №30/14в. Вказаним пунктом не встановлено обмежень щодо строку встановлення приладу обліку води у разі виходу з ладу такого приладу.

За період від 01.12.2013р. по 31.05.2014р. позивачем виставлялись щомісячні рахунки за водопостачання, які були оплачені відповідачем, що підтверджується матеріалами справи.

Також безпідставним є посилання скаржника на те, що відповідачем були порушені строки повірки лічильника.

ОСОБА_3 копії паспорта лічильника марки POVOGAS 40 №99188298, дата складання паспорта 24.09.2013р. Періодичність повірки цього лічильника - 4 роки. На момент виходу з ладу лічильника він пропрацював тільки 2 місяці, а тому не підлягав періодичній повірці. За таких обставин, відповідачем не порушено термін повірки лічильника (п.5.14 Правил).

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи скаржника доводів господарського суду не спростовують, а зводять їх до переоцінки доказів та тлумачення норм права на свою користь, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" (м. Одеса) залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 23.05.2016р. по справі №916/4276/14 без змін.

Постанова в порядку ст. 105 Господарського Процесуального Кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя Л.В. Лавриненко

Суддя І.Г. Філінюк