КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2016 р. Справа№ 910/4700/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Чорної Л.В.

Смірнової Л.Г.

секретар судового засідання Білак В.Ю.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Чеботарьова І.Г. - за довіреністю оформленою належним чином;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Акімжилсервіс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2016р.

у справі №910/4700/16 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Акімжилсервіс"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Якимівське орендне підприємство "Виробниче об'єднання житлово-комунального господарства та побутового обслуговування"

про зобов'язання укласти договір,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Акімжилсервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про зобов'язання відповідача укласти договір постачання природного газу № - БО від 15.12.2015р. ,в редакції позивача, щодо поставки газу для виробництва теплової енергії та надання послуг з опалення, постачання гарячої води бюджетним установам/організаціям та іншим споживачам.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Акімжилсервіс" визначено виконавцем житлово-комунальних послуг в смт. Якимівка Запорізької області рішенням Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області № 7 від 30.07.2015р. по забезпеченню населення, бюджетних організацій та інших споживачів теплом. Позивачем неодноразово надавались до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" необхідні документи щодо укладання договору постачання природного газу на котельні підприємства, однак відповідачем відхилено пропозицію про укладення договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.05.2016р. у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Акімжилсервіс" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2016р. у справі №910/4700/16 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскаржуваного рішення, позивач не погоджувався з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для укладення договору поставки природного газу.

На думку апелянта, відповідач безпідставно ухиляється від укладання договору постачання природного газу, що суперечить вимогам Закону України "Про ринок природного газу", Правил постачання природного газу та Положень про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу.

Крім того, апелянт вказував, що не є правонаступником за борговими зобов'язаннями третьої особи - Якимівського орендного підприємства "Виробниче об'єднання житлового-комунального господарства та побутового обслуговування", а отже, вимога відповідача про переведення боргу третьої особи на скаржника є необґрунтованою.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2016р., сформовано склад колегії суддів по розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Акімжилсервіс": головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2016р. вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 29.06.2016р.

Позивач та третя особа до судового засідання, що відбулось 29.06.2016р., не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представника позивача та третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності позивача та третьої особи є можливим.

У судовому засіданні 29.06.2016р. відповідач проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечував, надав апеляційному суду відзив, відповідно до якого просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що Рішенням Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області № 7 від 30.07.2015р. були достроково розірвані договори з Якимівським орендним підприємством "Виробниче об'єднання житлово-комунального господарства та побутового обслуговування" про передачу житлового фонду смт. Якимівка на житлово-комунальне обслуговування від 06.11.2013р., а Товариство з обмеженою відповідальністю "Акімжилсервіс" було визначено виконавцем житлово-комунальних послуг в смт. Якимівка Запорізької області з 03.08.2015р., в т.ч по забезпеченню населення, бюджетних організацій та інших споживачів теплом.

03.08.2015р. між Якимівською селищною радою Якимівського району Запорізької області, як орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Акімжилсервіс", як орендарем, був укладений договір №51/15 оренди комунального майна територіальної громади Якимівської селищної ради, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно, а саме: центральну котельню і теплові мережі, вул. Меліораторів, 5-А, смт. Якимівка, Якимівський район, Запорізька обл. (цілісний майновий комплекс з наданою земельною ділянкою в розмірі необхідному для досягнення мети найму), котельню №1 і теплові мережі, вул. Леніна, 42, смт. Якимівка, Якимівський район, Запорізька обл. (цілісний майновий комплекс з наданою земельною ділянкою в розмірі необхідному для досягнення мети найму), котельня №3 (середня школа) і теплові мережі, вул. Леніна, 73, смт. Якимівка, Якимівський район, Запорізька обл. (цілісний майновий комплекс з наданою земельною ділянкою в розмірі необхідному для досягнення мети найму).

28.08.2015р. Запорізькою обласною державною адміністрацією було видано позивачу ліцензію №292470 на постачання теплової енергії, 28.09.2015р. ліцензію №292475 на виробництво теплової енергії, а 28.09.2015р. ліцензію №292474 на транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами.

Починаючи з 06.10.2015р. і на дату звернення до господарського суду , позивач звернувся до відповідача з проханням укласти договір на постачання природного газу на 2015 рік., проте відповідач відмовляв в укладенні договору, мотивуючи тим, що питання переведення зобовязань перед позивачем з Якимівського орендного підприємства "Виробниче об'єднання житлового-комунального господарства та побутового обслуговування" на позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Акімжилсервіс" не вирішено.

Вважаючи вимоги позивача незаконними, позивач просив суд зобов'язати відповідача укласти договір постачання природного газу №__БО від 15.12.2015р. в редакції позивача з посиланням на нормативні правові акти.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Зі змісту статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 179 Господарського кодексу України зокрема визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями. Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін якщо існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Нормами ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Згідно до ст. 187 Господарського кодексу України встановлено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Колегією встановлено, що діяльність з постачання природного газу, який використовується для виробництва теплової енергії, пов'язаної з наданням послуг з опалення та постачання гарячої води бюджетним установам/організаціям та іншім споживачам, регулюється, зокрема, Законом України «Про ринок природного газу», Законом України «Про теплопостачання», Порядком забезпечення споживачів природним газом, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001р., Постановою КМУ № 758 від 01.10.2015р. «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)», Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 06.11.2015р. «Про затвердження Правил постачання природного газу».

Підпунктом 10 п. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що захищені споживачі - побутові споживачі, приєднані до газорозподільної системи, підприємства, установи, організації, що здійснюють надання важливих суспільних послуг та приєднані до газотранспортної або газорозподільної системи, а також виробники теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об'єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи;

Відповідно ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Приписами ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" в обов'язки споживача входить, зокрема, і укладення договору про постачання природного газу.

Згідно до п. 3 Правил постачання природного газу, які затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015р. постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил. Договір постачання природного газу між іншими споживачами та їх постачальниками укладається відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015р. "Про затвердження положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)" покладено обов'язок на НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15-17 цього Положення.

Відповідно п. 17 вказаного Положення, постачання природного газу НАК "Нафтогаз України" виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації.

Постановою Кабінету Міністрів України № 705 від 25.07.2012р. "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" встановлено, що гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

Відповідно до п. 5 розділу 1 Правил постачання природного газу, які затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015р. постачальник із спеціальними обов'язками - суб'єкт господарювання, на якого відповідно до ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" Кабінетом Міністрів України покладені спеціальні обов'язки з постачання природного газу певній категорії споживачів та який не має права відмовити таким споживачам в укладенні договору постачання природного газу.

Пунктом 8 Правил постачання природного газу, які затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015р. зазначено, що постачальники із спеціальними обов'язками, на яких в установленому порядку покладений обов'язок постачати природний газ певній категорії споживачів, у тому числі в певних обсягах, не мають права відмовити таким споживачам, об'єкти яких знаходяться на закріпленій території цих постачальників, в укладанні договору постачання природного газу (з урахуванням певних обсягів та цін, якщо вони будуть встановлені для постачальника) за умови дотримання цими споживачами вимог цих Правил та чинного законодавства України.

Колегією встановлено, що відповідач постачав природний газ для виробництва теплової енергії у смт. Якимівка Якимівському орендному підприємству "Виробниче об'єднання житлово-комунального господарства та побутового обслуговування", як суб'єкту господарювання, який здійснював виробництво та постачання теплової енергії на території смт. Якимівка споживачам та мав у користуванні (оренді) об'єкти комунальної власності з вироблення теплової енергії.

Рішення Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області № 7 від 30.07.2015р. достроково розірвані договори з Якимівським орендним підприємством "Виробниче об'єднання житлово-комунального господарства та побутового обслуговування", у тому числі договір про передачу житлового фонду смт. Якимівка на житлово-комунальне обслуговування від 06.11.2013р.

У подальшому позивач був визначений виконавцем житлово-комунальних послуг в смт. Якимівка Запорізької області з 03.08.2015р., в т.ч і по забезпеченню населення, бюджетних організацій та інших споживачів теплом, а 03.08.2015р. між Якимівською селищною радою Якимівського району Запорізької області, як орендодавцем, та позивачем , як орендарем, був укладений договір № 51/15 оренди комунального майна територіальної громади Якимівської селищної ради, за яким передано орендарю у строкове платне користування центральну котельню і теплові мережі, котельню №1 і теплові мережі, котельню №3 (середня школа) і теплові мережі.

В силу ч. 3 ст. 22 Закону України "Про теплопостачання" та ч. 3 п. 13-1 Порядку забезпечення споживачі природним газом (затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001р.), у разі якщо суб'єкту господарювання надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії, такий суб'єкт стає правонаступником за борговими зобов'язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у суб'єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним. Договори про постачання та транспортування енергоносіїв укладаються з правонаступниками реорганізованої теплопостачальної та/або теплогенеруючої організації виключно за умови погодження порядку погашення заборгованості з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання за попередній період.

У разі реорганізації суб'єкта господарювання, у якого на момент реорганізації залишилася заборгованість з оплати спожитого природного газу та послуг з його транспортування, правонаступником за зазначеними борговими зобов'язаннями у повному обсязі визнається суб'єкт господарювання, до якого перейшло право власності (володіння або користування) на основні засоби реорганізованого суб'єкта господарювання.

У разі коли суб'єкту господарювання надано в оренду цілісний майновий комплекс (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії, він визнається правонаступником за борговими зобов'язаннями з оплати спожитого природного газу та послуг з його транспортування, що виникли у суб'єкта господарювання, який раніше використовував (володів або користувався) зазначене майно.

Колегія зазначає, що цілісні майнові комплекси з вироблення теплової енергії для смт. Якимівка до 03.08.2015р. перебували у користуванні третьої особи та з 03.08.2015р. були передані в оренду позивачу, таким чином, в силу вимог ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про теплопостачання» та ч. 3 п. 13-1 Порядку забезпечення споживачів природним газом, саме позивач є правонаступником за зазначеними вище договорами купівлі-продажу природного газу.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах саме позивач, як особа, що ініціює питання про укладення договору на постачання природного газу для виробництва теплової енергії, має виступати правонаступником щодо боргових зобов'язань, що виникли у суб'єкта господарювання, який раніше використовував цілісний майновий комплекс (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії за поставлений природний газ.

Між тим, норми Закону України "Про теплопостачання" розповсюджуються на правовідносини сторін з огляду на те, що предметом діяльності позивача є, зокрема, надання послуг з теплопостачання, у позивача наявні ліцензії на виробництво, постачання та транспортування теплової енергії, а спір між сторонами виник з підстав необхідності укладення договору на постачання газу для виробництва теплової енергії котельням, які передані в оренду позивачу за договором оренди цілісних майнових комплексів із земельними ділянками, по яким у третьої особи, яка раніше використовувала цілісний майновий комплекс з вироблення теплової енергії, існують непогашені боргові зобов'язання.

Факт здійснення відповідачем постачання третій особі природного газу встановлений судовими рішеннями у справах № 908/1232/13 (№ 14/6699/12 договір від 31.10.12р.) №908/1927/15-г (№2455/14-КП-13 договір від 28.01.14р.), № 908/63/15-г (№453/14-ТЕ-13 договір від 22.11.13р.). № 908/139/15-г (№13/2633- БО-13 договір від 28.12.12р.), № 908/82/15-г (№12/425-ТЕ-13 договір від 28.08.12р.), № 908/133/15-г (№12/426-Бо-13 договір від 28.08.12р.), № 908/1928/15-г (№454/14-БО-13 договір від 22.11.13р.). № 908/4835/15 (№13/2632-ТЕ-13 договір від 28.12.12р.).

Крім того, з вказаних рішень випливає заборгованості третьої особи перед відповідачем за поставлений останнім природний газ.

Посилання позивача на укладення договору поставки природного газу з відповідачем, в силу вимог Закону України "Про ринок природного газу", Правил постачання природного газу та Положень про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, колегія не приймає до уваги, оскільки обов'язку щодо постачання природного газу для потреб бюджетних установ та інших споживачів та обов'язку відповідача укласти спірний договір з позивачем не містить.

Враховуючи обставини даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки згоди щодо умов та порядку погашення існуючої заборгованості з оплати спожитого природного газу та послуг з його транспортування за попередній період сторонами не досягнуто, а наявність відповідного погодження є обов'язковою передумовою укладення договору постачання природного газу, відсутні правові підстави для зобов'язання відповідача укласти з позивачем договір постачання природного газу №__БО від 15.12.2015 у редакції позивача.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначав, що він не є правонаступником третьої особи в розумінні ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України, оскільки позивач був утворений за рішенням засновників товариства 10.11.2010р., а установчі документи позивача не містять відомості про перехід прав і обов'язків від Якимівського орендного підприємства "Виробниче об'єднання житлово-комунального господарства та побутового обслуговування", крім цього, ніякого правочину щодо зміни боржника у зобов'язанні позивач з відповідачем не укладав, ніяких правонаступників у справах щодо стягнення з третьої особи боргу Господарським судом Запорізької області не залучались, зокрема, з листа Відділу державної виконавчої служби Якимівського районного управління юстиції Запорізької області № 5615 від 29.03.2016р. заміни сторони у виконавчому провадженні не вбачається.

Вказані твердження скаржника до уваги не приймають в силу прямих вимог спеціального Закону України "Про теплопостачання спеціального законодавства".

Позивач стверджував, що Господарським судом Запорізької області у справі № 23/5009/326/11 про банкрутство Якимівського орендного підприємства "Виробниче об'єднання житлово-комунального господарства та побутового обслуговування" визнані грошові вимоги ПАТ «НАК Нафтогаз України», відповідно до ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не передбачено правонаступництво боржника.

Колегія звертає увагу скаржника, що банкрутство третьої особи - Якимівського орендного підприємства "Виробниче об'єднання житлово-комунального господарства та побутового обслуговування" не впливає на приписи ст. 22 ЗУ «Про теплопостачання» та ст. 13-1 Порядку забезпечення споживачів природним газом та не змінює порядку їх застосування.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі, правомірності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції не спростовують, тому судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Акімжилсервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2016р. у справі №910/4700/16 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Акімжилсервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2016р. у справі №910/4700/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2016р. у справі №910/4700/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/4700/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.В. Чорна

Л.Г. Смірнова