РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року Справа №924/1869/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич С.П.

судді Мамченко Ю.А. ,

судді Крейбух О.Г.

при секретарі Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 22.01.2016р.)

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність від 04.01.2016р.)

ОСОБА_3 директор (паспорт НВ № 57986 від 29 09.2010 р.)

розглянувши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 підприємства "Красилівське підприємство теплових мереж" на рішення господарського суду Хмельницької області від 22 березня 2016 року у справі №924/1869/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ - АТОН"

до ОСОБА_4 підприємства "Красилівське підприємство теплових мереж"

про стягнення 196310,28 грн.

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2016 року, рішенням господарського суду Хмельницької області було частково задоволено позов ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ - АТОН" до КП "Красилівське підприємство теплових мереж" про стягнення 196 310,28 грн. та стягнуто з відповідача на користь позивача 69 482,91 грн. - індексу інфляції, 8693,06 грн. - 3% річних, 1172,64 грн. - судового збору, в іншій частині в позові відмовлено.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки в нього відсутня будь-яка заборгованість за Договором поставки №ПТ 0212/13, а транспортабельний модуль И-006/13 поставлявся за Договором поставки техніки теплотехнічного призначення АТОН №ПТ 0112/13, умовами якого передбачено поступовий розрахунок за товар, а не по передоплаті, тому вважає невірним строк нарахування штрафних санкцій, 3% річних і інфляційних втрат.

Більше того, вважає їх нарахування безпідставними, оскільки між сторонами було затверджено мирову угоду, за п.5 якої позивач погодився, що він не матиме жодних майнових претензій до відповідача (боржника) з приводу заборгованості, погашення якої є предметом даної мирової угоди.

Що ж до документів, які були підписані під час передачі товару, то зазначає, що накладну, зі сторони покупця підписано нашвидкуруч, і оскільки постачалась дійсно БТК-300, яка була необхідна для забезпечення теплом практично усіх державних установ міста, які розміщені в одному адміністративному будинку, на правильність її оформлення, у той момент - не звернено уваги та пропущено, що в них невірно зазначений договір.

Також, вказує на те, що позивачем не подано в матеріали справи належних та допустимих доказів, які б свідчили про недійсність Договору поставки техніки теплотехнічного призначення №ПТ 0112/13 від 13 грудня 2013 року та оригіналу Договору №ПТ 0212/13 від 13 дня 2013 року, на який позивач посилається як на правову підставу для стягнення штрафних санкцій.

Позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає дане рішення таким, що прийняте у чіткій відповідності з нормами матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки предметом мирової угоди було мирне врегулювання сторонами спору з приводу погашення заборгованості зі сплати основного боргу, а будь-які інші вимоги щодо стягнення неустойки, інфляційних нарахувань та 3% річних не були предметом мирової угоди у справі №924/547/15.

У звязку із прострочкою відповідачем платежу, 24 грудня 2013 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про оплату вартості поставленого товару, який у встановлений Договором строк свого обов'язку по оплаті товару не виконав, допустивши прострочення виконання грошового-зобов'язання.

14 квітня 2016 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 18 травня 2016 року колегією суддів у складі: ОСОБА_5, головуючий, ОСОБА_6, ОСОБА_7

17 травня 2016 року, на підставі розпорядження Рівненського апеляційного господарського суду, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Саврія В.А., було проведено автоматичну його і визначено колегію у складі: ОСОБА_5, головуючий, ОСОБА_7, ОСОБА_8

18 травня 2016 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу було прийнято до провадження колегією суддів у новому складі.

18 травня 2016 року, у зв'язку зі зміною колегії суддів, в судовому засіданні було оголошено перерву до 31 травня 2016 року.

31 травня 2016 року, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, в судовому засіданні було оголошено перерву до 05 липня 2016 року.

05 липня 2016 року, у судовому засіданні представники сторін підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі, відзиві на неї та клопотанні.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

13 грудня 2013 року, між ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ - АТОН", як постачальником, та КП "Красилівське ПТМ", як покупцем, було укладено Договір поставки техніки теплотехнічного призначення АТОН-ТМ №ПТ 0212/13, за умовами якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцю техніку теплотехнічного визначення АТОН ТМ вартістю 220 500,00 грн., а покупець - прийняти і оплатити її. (а.с.20-23)

Згідно п.п.3.4-3.6 Договору поставки, поставка товару здійснюється шляхом його передачі від постачальника до покупця за видатковою та, у разі передачі товару перевізником, товарно-транспортною накладною, які складаються у трьох автентичних примірниках, по одному для сторін Договору поставки і перевізника. Факт приймання-передачі товару також може підтверджуватися іншими, крім накладних. первинними документами (акт приймання-передачі тощо), оформленими відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно п.4.2 Договору поставки, покупець оплачує постачальнику вартість товару шляхом передоплати 100% відсотків вартості товару згідно з п.4.1 Договору поставки на поточний банківський рахунок Постачальника.

Відповідно до п.4.4 Договору поставки, підставою для перерахування грошових коштів у якості оплати товару є Договір, накладні (аналогічні первинні документи) та/або рахунок-фактура, виставлений постачальником (в т.ч. його електронна копія).

Відповідно до п.5.2 Договору поставки, покупець за прострочення оплати товару сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної пікової ставки НБУ (яка діяла у період прострочення) від суми прострочення за кожен день затримки оплати.

17 грудня 2013 року, ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ - АТОН", на виконання умов Договору поставки №ПТ 0212/13, по видатковій накладній №1375, згідно довіреності №90 від 13 грудня 2013 року, передав КП "Красилівське ПТМ" товару на загальну суму 220 500,00 грн. та рахунок на оплату транспортабельного модулю И-006/13, поставлений за Договором поставки №02/12. (а.с.24-25, 88)

10 квітня 2015 року, ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ - АТОН" звернулося до господарського суду Хмельницької області з позовом до КП "Красилівське ПТМ" про стягнення 160 500,00 грн. (а.с.26-29)

11 червня 2015 року, ухвалою господарського суду Хмельницької області, у справі №924/547/15, було затверджено мирову угоду укладену між ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ - АТОН" та КП "ПТМ", за якою, сторони дійшли взаємної згоди про те, що заборгованість відповідача (боржника) перед позивачем (стягувачем) з оплати боргу у розмірі 100500,00 грн., підлягає сплаті відповідачем (боржником) на користь позивача (стягувача) на наступних умовах розстрочки, а саме: у строк до 30 червня 2015 року включно - 25000,00 грн. (п.2.2. Мирової угоди); у строк до 30 липня 2015 року включно - 25000,00 грн. (п.2.3. Мирової угоди); у строк до 30 серпня 2015 року включно - 25000,00 грн. (п.2.4. Мирової угоди); у строк до 30 вересня 2015 року включно - 25500,00 грн. (п.2.5. Мирової угоди). (а.с.32-33)

Станом на 23 листопада 2015 року заборгованість КП "Красилівське ПТМ" перед ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ - АТОН" становила 50500,00 грн., що сторонами не заперечується і підтверджується бухгалтерськими даними позивача (а.с.36, 37, 52)

27 листопада 2015 року, у звязку із невиконанням КП "Красилівське ПТМ" зобовязань, позивач подав позов про стягнення з відповідача 86 916,94 грн. - пені, 8771,80 грн. - 3% річних та 100621,54 грн. - інфляційних. (а.с. 2-9)

10 грудня 2015 року, КП "Красилівське ПТМ" погасило вищезазначену заборгованість у розмірі 50 500,00 грн. (а.с.62)

24 лютого 2016 року, рішенням господарського суду Хмельницької області було частково задоволено позов ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ - АТОН" до КП "Красилівське ПТМ" про стягнення 196 310,28 грн. та стягнуто з відповідача на користь позивача 69482,91 грн. - інфляційних, 8693,06 грн. - 3% річних, 1172,64 грн. - судового збору, в іншій частині в позові відмовлено.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ-АТОН" та КП "Красилівське ПТМ" було укладено Договір поставки техніки теплотехнічного призначення АТОН-ТМ №ПТ 0212/13, за умовами якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцю товар на умовах даного догвору, а покупець - прийняти і оплатити його. (а.с.20-23)

17 грудня 2013 року, позивач, у відповідності до даного Договору, передав КП "Красилівське ПТМ" товар на загальну суму 220 500,00 грн. по видатковій накладній №1375, згідно довіреності №90 від 13 грудня 2013 року, - транспортабельний модуль И-006/13.

КП "Красилівське ПТМ" товар прийняв без заперечень, однак обовязок по його оплаті виконав з порушенням строку, встановленого Договором.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За мировою угодою укладеною між сторонами, що затверджена ухвалою господарського суду Хмельницької області, у справі №924/547/15 від 11 червня 2015 року, заборгованість відповідача (боржника) перед позивачем (стягувачем) складає 100 500,00 грн. і підлягає оплаті включно: до 30 червня 2015 року у розмірі 25 000,00 грн.; до 30 липня 2015 року - 25 000,00 грн.; до 30 серпня 2015 року - 25 000,00 грн.; до 30 вересня 2015 року - 25 500,00 грн.

Звертаючись до суду з позовною заявою, відповідно до п.5.2 Договору поставки №0212/13, позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 86916,94 грн. за період з 17 грудня 2013 року по 23 листопада 2015 року та 8771,80 грн. - 3% річних, і 100 621,54 грн. - інфляційних, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ГК України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено ГК України.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в ст. 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Порядок обчислення позовної давності в силу вимог ч. 2 ст. 260 ЦК України не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відтак, ч.6 ст. 232 ГК України визначено строк та порядок нарахування штрафних санкцій, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України.

Судом першої інстанції вірно враховано, що строк, протягом якого позивач міг би звернутись до суду про стягнення пені, відповідно до Договору №ПТ 0212/13 від 13 грудня 2013 року і закінчився 17 грудня 2014 року, відповідно строк позовної давності щодо стягнення пені позивачем пропущений.

Згідно ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи заявлене відповідачем клопотання про застосування строку позовної даності, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 86916,94 грн. слід відмовити, у звязку з пропуском строку позовної давності.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором, або законом.

Як вже зазначалось, позивачем за несвоєчасне виконання відповідачем зобовязання нараховано індекс інфляції в сумі 100 621,54 грн. - за період з січня 2014 року по жовтень 2015 року та 3% річних в сумі 8771,80 грн. за період з 17 грудня 2013 року по 23 листопада 2015 року.

Провівши перерахунок заявлених до стягнення позивачем 3% річних і інфляційних втрат, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позов в частині стягнення нарахувань інфляції слід задовольнити частково на суму 69 482,91 грн., в частині стягнення з відповідача 3% річних - на суму 8693,06 грн. та, відповідно, в частині стягнення інфляційних втрат на суму 31138,63 грн. - відмовити, а в частині 3% річних на суму 78,74 грн.

Судова колегія відноситься критично та відхиляє як безпідставні доводи апелянта про те, що за умовами мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Хмельницької області від 11 червня 2015 року, відповідач відмовився від нарахування неустойки, 3% річних і інфляційних втрат, зазначивши в п.5, що не матиме жодних майнових претензій до відповідача (боржника) з приводу заборгованості, погашення якої є предметом даної мирової угоди.

Крім того, відповідно до положень п.3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України за №01-06/1642/2011 "Про доповнення інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15 березня 2011 року за №01-06/249 "Про постанови Верховного суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів" від 24 листопада 2011 року, у спорах, що виникають внаслідок порушення грошових зобов'язань наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою ст. 625 ЦК України.

Інші заперечення позивача, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 43 ГПК України із всебічним, повним та обєктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для скасування рішення господарського суду та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 49, 105 ГПК України, у зв'язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Хмельницької області від 22.03.16 р. у справі №924/1869/15 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_4 підприємства "Красилівське підприємство теплових мереж" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №924/1869/15 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Крейбух О.Г.