ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.07.16р. Справа № 904/3349/16

За позовом Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі", м. Дніпропетровськ

до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №411", м. Дніпропетровськ

про стягнення 299 269 грн. 93 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1- представник, дов. від 12.05.2016р. №265;

від відповідача: ОСОБА_2 голова кооперативу, виписка з протоколу від 09.11.2002р. засідання правління і ревізійної комісії (був присутній у судовому засіданні 22.06.2016р.).

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача 299 269 грн. 93 коп., що складає 224 302 грн. 50 коп. - заборгованості за теплову енергію, спожиту відповідно до умов договору від 01.02.2011р. №010449 про постачання теплової енергії, 19 567 грн. 24 коп. - пені, 6 334 грн. 69 коп. - 3 % річних та 49 065 грн. 50 коп. - інфляційних втрат.

Відповідач відзиву на позов на інших витребуваних господарським судом документів не надав, його представник не зявився у судове засідання, призначене на 12.07.2016р., у заяві (вх.№41646/16 від 05.07.2016р.) повідомляє про те, що представник буде відсутній у судовому засіданні по причині відрядження, у клопотанні (вх.№ 41645/16 від 05.07.2016р.) просить зменшити пеню у розмірі 19 567 грн. 24 коп. на 1 9 57 грн. 72 коп., посилаючись на те, що: - Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив №411" існує 25 років з 1991 року; - в будинку живуть здебільшого мешканці похилого віку, Чорнобильці, малозабезпечені сімї; - розрахунковий рахунок кооперативу арештований з 2014 року; - мешканці погашають частково борг попередній.

Позивач у клопотанні (вх.№32724/16 від 26.05.2016р.) просить при винесенні рішення по справі зазначити найменування позивача, як Комунальне Підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" Дніпропетровської міської ради, посилаючись на те, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.04.2016р. №26/6 найменування комунального підприємства з "Міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" змінено на "Комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" Дніпропетровської міської ради.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представниками сторін заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2011р. між позивачем Міським комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі", як енергопостачальною організацією, та відповідачем Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив №411», як споживачем, було укладено Договір №010449 про постачання теплової енергії (надалі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого енергопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно с пунктом 2.1 Договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: - опалення та вентиляцію в період опалювального сезону (175 діб); - гаряче водопостачання протягом 350 діб; - технологічні потреби відповідно з виробничою програмою; - кондиціювання повітря по мірі необхідності.

Відповідно до пункту 5.2 Договору облік споживання теплової енергії здійснюється за показниками приладів обліку, встановлених на вводах Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №411» вул. Донецьке шосе, 97.

Відповідно до пункту 6.1 Договору тарифи на теплову енергію, що споживається згідно з цим договором, встановлюються Дніпропетровською міською радою народних депутатів.

Тариф для розрахунків за цим договором складає: теплова енергія 1 Гкал 268 грн. 74 коп., гаряче постачання(підігрів) на 1 людину 42 грн. 25 коп. на місяць (пункт 6.2 Договору).

Пунктами 7.1, 7.2 Договору передбачено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів або, за згодою сторін, будь-яким іншим шляхом, не забороненим чинним законодавством України; розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт (в 2-х примірниках) на відпуск отримання теплової енергії по формі додатку 4.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем протягом жовтня 2014р. квітня 2015р. було надано відповідачу послуги з теплопостачання на загальну суму 224 302 грн. 50 коп., про що свідчать акти прийому-передачі виконаних робіт:

- за жовтень 2014 року на суму 7 821 грн. 72 коп.;

- за листопад 2014року на суму 23 708 грн. 90 коп.;

- за грудень 2014 року на 36 220 грн. 60 коп.;

- за січень 2015 року на суму 43 508 грн. 88 коп.;

- за лютий 2015 року на 42 906 грн. 95 коп.;

- за березень 2015 року на 39 607 грн. 52 коп.;

- за квітень 2015року на 30 527 грн. 93 коп.

Відповідно до пункту 7.4 Договору остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем впродовж 5-ти діб після одержання рахунку енергопостачальної організації, яка зобовязана направити його споживачу не пізніше 10-го числа місяця слідуючого за розрахунковим; у випадку утворення переплати, вона зараховується в рахунок наступних платежів.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем були виставлено відповідачу відповідні рахунки, у тому числі:

- від 31.10.2014р. № 010449 на суму 7 821 грн. 72 коп., який згідно реєстру рознесення рахунків, податкових накладних, актів виконаних робіт по жбк №2 було отримано відповідачем 06.11.2014р. (суд вважає, що у даті отримання було допущено описку і рахунок було фактично отримано 06.11.2014р.);

- від 30.11.2014р. №010449 на суму 23 708 грн. 90 коп., який згідно реєстру рознесення рахунків, податкових накладних, актів виконаних робіт по жбк №2 було отримано відповідачем 04.12.2014р.;

- від 31.12.2014р. №010449 на суму 36 220 грн. 60 коп., який згідно реєстру рознесення рахунків, податкових накладних, актів виконаних робіт по жбк №2 було отримано відповідачем 13.01.2015р.;

- від 31.01.2015р. № 010449 на суму 43 508 грн. 88 коп., який згідно реєстру рознесення рахунків, податкових накладних, актів виконаних робіт по жбк №2 було отримано відповідачем 06.02.2015р.;

- від 28.02.2015р. № 010449 на суму 42 906 грн. 95 коп., який згідно реєстру рознесення рахунків, податкових накладних, актів виконаних робіт по жбк №2 було отримано відповідачем 10.03.2015р.;

- від 31.03.2015р. № 010449 на суму 39 607 грн. 52 коп., який згідно реєстру рознесення рахунків, податкових накладних, актів виконаних робіт по жбк №2 було отримано відповідачем 08.04.2015р.;

- від 30.04.2015р. №010449 на суму 30 527 грн. 93 коп., який згідно реєстру рознесення рахунків, податкових накладних, актів виконаних робіт по жбк №2 було отримано відповідачем 12.05.2015р.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, відповідач, враховуючи пункт 7.4 Договору, повинен був оплатити за спожиту відповідно до умов Договору теплову енергію згідно рахунку від 31.10.2014р. №010449 на суму 7 821 грн. 72 коп. до 11.11.2014р. (включно), від 30.11.2014р. №010449 на суму 23 708 грн. 90 коп. до 09.12.2014р.(включно), від 31.12.2014р. №010449 на суму 36 220 грн. 60 коп. до 18.01.2015р. (включно), від 31.01.2015р. № 010449 на суму 43 508 грн. 88 коп. до 11.02.2015р. (включно), від 28.02.2015р. № 010449 на суму 42 906 грн. 95 коп. до15.03.2015р. (включно), від 31.03.2015р. № 010449 на суму 39 607 грн. 52 коп. до 13.04.2015р. (включно), від 30.04.2015р. №010449 на суму 30 527 грн. 93 коп. до 17.05.2015р. (включно).

Таким чином, строк оплати за Договором за поставлену теплову енергію вважається таким, що настав.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем становить 224 302 грн. 50 коп.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем не надано.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

У пункті 8.2.3 Договору сторони погодили, що в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки від суми простроченого платежу, за кожний день прострочки.

Отже, після перерахунку пеня становить 19 517 грн. 05 коп. (з 14.04.2015р. по 14.11.2015р.).

Що стосується клопотання відповідача про зменшення розміру пені, суд вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Також відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, чинне законодавство не обмежує право господарського суду на зменшення неустойки (штрафу, пені) певним вичерпним колом обставин.

Тому суд, враховуючи визнання відповідачем суми основного боргу та відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження завдання позивачу збитків, вважає можливе зменшити розмір пені на 50% до 9 758 грн. 53 коп.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, згідно розрахунку інфляційні нарахування становлять 49 065грн. 50 коп. (грудня 2014р. - грудень 2015р.), а річні після перерахунку 6 319 грн. 69 коп. (з 12.11.2014р. по 05.02.2016р.).

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених вимог.

Крім того, відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 13.04.2016р. №26/6 „Про перейменування МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі" та затвердження статуту у новій редакції змінено найменування Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" на „Комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" Дніпропетровської міської ради.

Згідно з пунктом 1 Статуту Комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" Дніпропетровської міської ради Комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" Дніпропетровської міської ради є комунальним унітарним комерційним підприємством, яке є правонаступником Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі".

Відповідно до частини 1 статті 25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

У звязку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне замінити відповідача - Міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" його правонаступником - Комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі" Дніпропетровської міської ради.

Керуючись статтями 25, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Замінити Міське комунальне підприємство „Дніпропетровські міські теплові мережі (ідентифікаційний код 32082770) його правонаступником Комунальним підприємством „Дніпропетровські міські теплові мережі Дніпропетровської міської ради (ідентифікаційний код 32082770)

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №411» (49130, Донецьке шосе, буд. 97, м. Дніпропетровськ; ідентифікаційний код 21928574) на користь комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" (49044, пр. Карла Маркса, 37, м. Дніпропетровськ; ідентифікаційний код 32082770) 224 302 грн. 50 коп. заборгованості, 9 758 грн. 53 коп. - пені, 49 065 грн. 50 коп. - інфляційних нарахувань, 6 319 грн. 69 коп. - річних та 4 488 грн. 18 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

"18" липня 2016р.