ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.07.16р. Справа № 904/3541/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль Д", м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс-Лайф", м. Київ

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "БКЛ Інвест", м. Дніпропетровськ

про стягнення 28 286 грн. 94 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник, дов. від 31.12.15р. №475 (був присутній у судовому засіданні 02.06.2016р.);

від відповідача-1: не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідача-2: не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідачів-1,-2 28 286 грн. 94 коп., в тому числі з відповідача-1 27 786 грн. 94 коп., що складає 16 660 грн. 00 коп. заборгованості, що виникла внаслідок непоставки товару відповідно до умов договору поставки від 12.01.2016р. №б/н, 1 120 грн. 05 коп. - пені, 9 966 грн. 00 коп. - штрафу, 40 грн. 89 коп. - 3% річних, та з відповідача-2 500 грн. 00 коп. - заборгованості відповідно до умов договору поруки від 12.01.2016р. №б/н.

Відповідачі-1,-2 відзиву на позов та інших витребуваних господарським судом документів не надали, їх представники у судове засідання не зявилися. Поштове повідомлення суду про час і місце судового засідання, спрямоване на адресу відповідача-1, було повернено відділенням поштового звязку через невручення у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с. 42-44).

За змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (абзац 3 пункту 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Як вбачається згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 22.06.2016р. місцезнаходженням відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс-Лайф" є АДРЕСА_1; таку саму адресу було вказано і у позовній заяві.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представником позивача заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи 12.01.2016р. між відповідачем-1 - Товариством з обмеженою відповідальністю "Офіс-Лайф", як постачальником, та позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Стиль Д", як покупцем, за результатами тендеру на закупівлю касової стрічки „57 термо 30м/10/100 за допомогою засобів електронного звязку (електронної пошти) було укладено Договір поставки від (надалі Договір поставки), відповідно до пункту 1.1 якого за даним договором постачальник зобовязується в порядку і терміни, встановлені цим договором, передати у власність покупцеві товар, в певній кількості, відповідної якості та по узгодженій ціні, а покупець зобовязується прийняти товар та сплатити його на умовах, визначених у цьому договорі.

Згідно з пунктом 1.2 Договору поставки кількість, асортимент товару, загальна вартість партії товару та строки поставки відповідної партії товару, що поставляється, визначається специфікацією; специфікації оформлюються на кожну партію товару, що поставляється, підписуються сторонами та є невідємною частиною договору.

Пунктом 2.2 Договору поставки передбачено, що покупець проводить оплату товару на умовах відстрочення платежу, протягом трьох календарних днів з моменту поставки, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на підставі виставленого рахунку.

Покупець має право затримати оплату за товар, і це не буде вважатися порушенням договору зі сторони покупця, у випадку, якщо товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, податкові накладні чи інші товаросупровідні документи на товар не надані, не відповідають вимогам чинного законодавства України або містять помилки чи невідповідності, пропорційно кількості днів, протягом яких помилка та невідповідності не будуть виправлені, а приведені у відповідність до діючого законодавства України (пункт 2.8 Договору).

Постачальник у відповідності до умов підпунктом 3.1.1 Договору поставки зобовязаний поставляти покупцю товар партіями в асортименті, кількості та в строки, узгоджені сторонами у специфікації на відповідну партію.

Згідно підпункту 3.1.3 Договору поставки постачальник зобовязаний при передачі відповідної партії Товару надати належним чином оформлені документи (підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою постачальника) на товар, що поставляється, відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, рахунок-фактуру і накладну на товар (товарно-транспортну або видаткову).

Відповідно до пункту 5.1 Договору поставки договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє по 31 грудня 2016 року (включно), але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

У пункті 6.2 Договору сторони узгодили, що у випадку прострочення поставки товару, постачальник виплачує покупцеві неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення поставки; якщо строк прострочення поставки перевищує 10 (десять) календарних днів з моменту закінчення узгодженого терміну постачання, постачальник, окрім пені, визначеної цим пунктом, виплачує покупцеві штраф у розмірі 30% від вартості непоставленого в строк товару; у випадку прострочення поставки товару покупець має право відмовитись від приймання і оплати такого товару, а якщо він вже сплачений витребувати повернення грошових коштів.

Поставка товару вважається завершеною з моменту передачі товару покупцю з наданням усіх необхідних товаросупровідних документів, визначених у пункті 3.1.3 Договору (пункт 3.4 Договору поставки).

Статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають із підстав встановлених статтею 11 цього кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно норм статті 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 3 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобовязані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Отже, Договір поставки від 12.01.2016р. №б/н є укладеним та чинним.

Як вбачається відповідачем-1 позивачу на оплату товару (касової термострічки 57 30м у кількості 11 000 шт.) було виставлено рахунок від 12.01.2016р. №10 на суму 33 220 грн. 00 коп. (а.с. 16), який частково було оплачено позивачем згідно платіжного доручення від 19.01.2016р. №114 у сумі 17 160 грн. 00 коп. (а.с. 19).

Дії відповідача-1 по виставленню рахунка від 12.01.2016р. за №10 та дії позивача по перерахуванню відповідачу-1 грошових коштів в сумі 17 160 грн. 00 коп. на підставі зазначеного рахунку, свідчать про те, що у боржника, в даному випадку відповідача-1, виникло зобов'язання з поставки товару за Договором поставки від 12.01.2016р. №б/н.

Проте, на момент розгляду справи відповідачем-1 не надано доказів поставки товару позивачу у зв'язку з чим позивач вважає, що йому повинні бути повернені сплачені раніше грошові кошти в сумі 17 160 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до частини підпункту 3.1.2 Договору поставки строк поставки кожної партії товару зазначається у відповідній специфікації (частина 2 підпункту 3.1.2 Договору поставки).

Матеріали справи не містять специфікації до Договору поставки зі строком поставки товару, а тому строк поставки товару сторонами встановлено не було.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем не надано доказів, які б свідчили про спрямування позивачем відповідачу-1 вимоги про здійснення поставки зазначеного в рахунку від 12.01.2016р. №10 товару згідно умов Договору поставки на суму 33 220 грн. 00 коп.

Залучені до матеріалів справи лист від 02.03.2016р. № 2/03 і телеграми з доказами, що підтверджують їх надсилання на адресу відповідача-1 (а.с. 20-28), свідчать про звернення до останнього з вимогою повернути грошові кошти, в той час як в силу статті 693 Цивільного кодексу України право позивача вимагати повернення попередньої оплати виникає лише за умови, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, сторонами строк поставки товару умовами Договору поставки не встановлений, докази спрямування позивачем відповідачу-1 вимоги щодо поставки товару в порядку статті 530 Цивільного кодексу України на адресу відповідача-1 відсутні, Договір поставки є чинним до 31.12.2016р., то у відповідності зі статтею 612 Цивільного кодексу України відповідач-1 в даному випадку не може вважатись таким, що прострочив виконання свого зобов'язання, внаслідок чого право позивача не може вважатись порушеним, і відповідно, у останнього не виникає права вимагати повернення перерахованої відповідачеві-1 суми попередньої оплати - 17 160 грн. 00 коп.

Згідно зі статтею 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства мають право звертатися до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано доказів в підтвердження порушення відповідачем-1 права позивача згідно умов Договору поставки.

З матеріалів справи також вбачається, що 12.01.2016р. між відповідачем-2 - Товариством з обмеженою відповідальністю БКЛ ІНВЕСТ, як поручителем, та позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "СТИЛЬ Д", як кредитором, було укладено договір поруки, відповідно до розділів 1 та 2 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обовязків ТОВ „Офіс-Лайф (відповідачем-1) за договором поставки № б/н від 12.01.2016р. (надалі - основний договір), укладеним між кредитором і боржником, щодо будь-яких зобовязань, які виникають на підставі основного договору, в обсязі 500 гривень; у разі порушення боржником основного договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Цей договір вважається укладеним і набирає з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (у разі наявності) і діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст. 559 Цивільного кодексу України (пункти 4.1, 4.2 Договору поруки).

Згідно з частиною 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Оскільки у відповідача-1 не виникло обовязку щодо повернення коштів позивачу, то і у відповідача-2, як поручителя, не виникло обовязку щодо сплати коштів згідно Договору поруки.

З урахуванням того, що вимоги позивача щодо стягнення 1 120 грн. 05 коп. пені та 9 966 грн. 00 коп. штрафу за прострочку поставки є похідними від вимоги про повернення коштів, то вони також є безпідставними.

Що стосується вимоги щодо стягнення 40 грн. 89 коп. 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, вона також є необґрунтованою, оскільки дана правова норма передбачає відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобовязання. Як вбачається грошові зобовязання між сторонами відсутні.

З урахуванням викладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

„08„ липня 2016р.