РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року Справа №902/92/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич С.П.

судді Саврій В.А. ,

судді Мамченко Ю.А.

при секретарі Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність №01/20-15 від 01.03.2016 року)

відповідача - ОСОБА_2 (голова правління),

- ОСОБА_3 (довіреність №1 від 08.04.2016 року)

розглянувши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 виробничого кооперативу "Залузький" на рішення господарського суду Вінницької області від 04 квітня 2016 року у справі №902/92/16 (суддя Тварковський А.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до ОСОБА_4 виробничий кооператив "Залузький"

про стягнення 1772342,75 грн.

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2016 року, рішенням господарського суду Вінницької області було частково задоволено позов ПАТ "Банк "Демарк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до СВК "Залузький" про стягнення 1772342,75 грн., стягнуто з відповідача на користь позивача 953844,41 грн. - заборгованості за простроченими відсотками, 46583,11 грн. - заборгованості за строковими відсотками, 137999,82 грн. - пені за несвоєчасне погашення відсотків, 479532,36 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту та 26585,14 грн. - судового збору та відмовлено в задоволенні 119883,10 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту та 34499,95 грн. - пені за несвоєчасне погашення відсотків.

Відповідач, у своїй апеляційній скарзі, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки після введення у ПАТ "Банк" Демарк" тимчасової адміністрації та у звязку із початком процедури ліквідації Вінницьке відділення ПАТ "Банк" Демарк" було закрито і рахунки зазначені у п.3.8 Договору, на які позичальник зобовязаний здійснювати погашення кредиту та інших платежів також були заблоковані банком в односторонньому порядку без погодження із СВК "Залузький". Просить суд, зважаючи на те, що банк не зазнав збитків і СВК Залузький виконав свої зобовязання із погашення суми кредиту в повному обсязі та сплатив банку відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, відмовити у задоволенні позову.

Оскільки банк після закриття рахунків не звертався до СВК "Залузький" з пропозицією внести зміни до кредитного договору у звязку із блокуванням зазначених рахунків, на які позичальник за договором зобовязаний здійснювати погашення кредиту та інших платежів, то прострочення позичальника виникло з вини банку, який з власної ініціативи і без погодження з боржником заблокував рахунки та позбавив позичальника можливості виконання грошового зобовязання відповідно до умов договору шляхом перерахування коштів на визначені договором рахунки.

Також відповідач зазначає, що банк нарахував відсотки за кредитним договором за період коли він був позбавлений ліцензії, тобто за період за який не повинні нараховуватись відсотки.

Крім того, банк не виконав обовязку щодо письмового повідомлення позичальника про зміну процентної ставки не пізніше як за 15 календарних днів з дати, з якої застосовуватиметься нова ставка, тому останній не має права нараховувати відсотки за ставкою 40% річних.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає дане рішення таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

29 квітня 2016 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 25 травня 2016 року.

25 травня 2016 року, в судовому засіданні було оголошено перерву до 22 червня 2016 року.

22 червня 2016 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду було продовжено строк розгляду апеляційної скарги СВК "Залузький" на 15 днів - до 14 липня 2016 року та відкладено її розгляд 06 липня 2016 року.

04 липня 2016 року, розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Тимошенка О.М., автоматизованою системою документообігу суду проведено заміну судді і визначено колегію суддів у складі: ОСОБА_5, головуючий, ОСОБА_6, ОСОБА_7

У судовому засіданні представники сторін підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

20 лютого 2013 року, між ПАТ "Банк "Демарк", як банком, та СВК "Залузький", як позичальником, укладено Кредитний договір №1-078, за яким банк відкрив позичальнику до 27 лютого 2014 року кредитну лінію для поповнення обігових коштів та забезпечення поточної діяльності з лімітом заборгованості у 2400000,00 грн., а позичальник зобовязався погасити вказаний кредит до 27 лютого 2014 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 24% річних. (а.с.19-24)

Відповідно до п.3.7.3. Договору якщо сума, що вноситься у рахунок погашення кредиту та сплати відсотків та інших платежів недостатня для погашення кредиту разом з відсотками та іншими платежами, то платежі за договором здійснюються у такому порядку: в першу чергу сплаті підлягаю комісійні винагороди, в другу чергу сплаті підлягають відсотки, після їх погашення сплаті підлягає сума кредиту.

У разі виникнення простроченої заборгованості по сплаті кредиту, відсотків або інших платежів то погашення здійснюється в наступному порядку:

- прострочені платежі по погашенню комісійних винагород;

- пеня за несвоєчасну сплату комісійних винагород;

- прострочені платежі по сплаті відсотків за користування кредитом;

- штрафи за порушення умов цього Договору;

- прострочені платежі по погашенню основного боргу;

- пеня за несвоєчасне погашення основного боргу.

Згідно із п.7.3 цього Договору, у разі порушення графіку погашення кредиту зазначеного в Додатку №1, банк переносить залишок не погашеної в строк заборгованості за кредитом на рахунок прострочених кредитів, у цьому разі позичальник сплачує банку за простроченою заборгованістю за кредитом підвищену процентну ставку - 40% річних.

Відповідно до п.7.4. Договору у разі порушення строків погашення кредиту, банк має право стягнути з позичальника пеню за кожний день прострочки, включаючи день проплати. Пеня нараховується на суму прострочених платежів за кредитом із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості по дату здійснення платежу за кредитом у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Пунктом 7.5. Договору визначено, що у разі порушення строку сплати відсотків за кредитом банк має право стягнути з позичальника пеню за кожний день прострочки, включаючи день проплати. Пеня нараховується на суму несплачених своєчасно відсотків із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості і по дату повного погашення заборгованості по відсотках, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У п. 7.6. Договору сторонами визначено, що у разі порушення строку сплати платежів визначених п.3.9.4., 4.1 Договору банк має право стягнути з позичальника пеню за кожний день прострочки, включаючи день проплати. Пеня нараховується на суму несплаченої своєчасно комісії із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості і по дату повного погашення заборгованості з платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В подальшому між сторонами укладались додаткові угоди на виконання даного Кредитного договору №1-078:

- Договір №1 від 16 квітня 2013 року, яким збільшено ліміт кредитної лінії до 2700000,00 грн. №4, а також встановлено, що у разі порушення графіку погашення кредиту банк переносить залишок непогашеної в строк заборгованості за кредитом на рахунок прострочених кредитів, у цьому разі позичальник сплачує банку за простроченою заборгованістю за кредитом підвищену процентну ставку - 40% річних. (а.с.25-26)

- Договір №2 від 30 січня 2014 року, за яким зменшено ліміт кредитної лінії до 2400000,00 грн. та узгоджено графік зниження ліміту кредитування за Додатком №3; (а.с.27-29)

- Договір №3 від 17 квітня 2014 року, в якому збільшено ліміт кредитної лінії до 2800000,00 грн. строком до 30 січня 2015 року та узгоджено графік зниження ліміту кредитування за Додатком №4; (а.с.30-33)

- Договір №4 від 30 липня 2014 року, яким збільшено з 28 липня 2014 року розмір відсоткової ставки з 24,0% до 26,0% річних, які нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування відсотків на основі банківського року і підлягають сплаті в строк по останній робочий день звітного місяця. У випадку несплати процентів, сума боргу за відсотками відноситься на рахунок несплачених в строк відсотків. (а.с.34)

30 січня 2015 року, постановою правління Національного банку України №66 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк" Демарк" було відкликано банківську ліцензію та ліквідовано банк "Демарк". (а.с.12)

31 січня 2015 року, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №18 "Про початок процедури ліквідації Банку "Демарк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк" Демарк" та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку. (а.с.13)

22 жовтня 2015 року, рішенням господарського суду Вінницької області, у справі №902/80/15, було задоволено позов ПАТ "Банк" Демарк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до СВК "Залузький" про стягнення заборгованості за Кредитним договором №1-078 від 20 лютого 2013 року та стягнуто з кооперативу на користь банку 400000 грн. - строкової заборгованості за кредитом, 2100000 грн. - простроченої заборгованості за кредитом, 190611,07 грн. - заборгованості за простроченими відсотками, 53705,56 грн. - заборгованості за строковими відсотками, 7027,36 грн. - пені за несвоєчасне погашення відсотків, 79857,49 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту, а також стягнуто 56624,02 грн. - судового збору. (а.с.176-180)

28 січня 2016 року, ПАТ "Банк" Демарк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до господарського суду Вінницької області з позовом до СВК "Залузький" про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідача на його користь борг за Кредитним договором №1-078 від 20 лютого 2013 року, а саме: 953844,41 грн. - заборгованості за простроченими відсотками; 46583,11 грн. - заборгованості за строковими відсотками; 172499,77 грн. - пені за несвоєчасне погашення відсотків та 599415,46 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту, а всього у розмірі 1772342,75 грн. (а.с.2-6)

04 квітня 2016 року, рішенням господарського суду Вінницької області було частково задоволено позов ПАТ "Банк "Демарк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до СВК "Залузький" про стягнення 1772342,75 грн. та стягнуто з відповідача на користь банку 953844,41 грн. - заборгованості за простроченими відсотками, 46583,11 грн. - заборгованості за строковими відсотками, 137999,82 грн. - пені за несвоєчасне погашення відсотків, 479532,36 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту та 26585,14 грн. - судового збору і відмовлено в задоволенні 119883,10 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту та 34499,95 грн. - пені за несвоєчасне погашення відсотків. (а.с.183-187)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід частково задоволити з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст.174 ГК України, господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 лютого 2013 року, між сторонами було укладено Кредитний договір №1-078, за яким, з урахуванням додаткових угод, банк відкрив позичальнику до 30 січня 2015 року кредитну лінію для поповнення обігових коштів та забезпечення поточної діяльності з лімітом заборгованості у 2800000,00 грн., а позичальник зобовязався погасити вказаний кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 26% річних. (а.с.19-34)

Позивач надав відповідачу кредитні кошти, зазначені у Кредитному договорі №1-078 та додаткових договорах до нього, а відповідач взятих на себе зобовязань по зазначеним угодам належним чином не виконав та допустив заборгованість за даним Кредитним договором №1-078 банку 400000 грн. - строкової заборгованості за кредитом, 2100000 грн. - простроченої заборгованості за кредитом, 190611,07 грн. - заборгованості за простроченими відсотками за період з 01 жовтня по 31 грудня 2014 року, 53705,56 грн. - заборгованості за строковими відсотками за період з 01 по 21 січня 2015 року, 7027,36 грн. - пені за несвоєчасне погашення відсотків, 79857,49 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту, яка 22 жовтня 2015 року.

Дана заборгованість рішенням господарського суду Вінницької області, за позовом ПАТ "Банк" Демарк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до СВК "Залузький" про стягнення заборгованості за Кредитним договором №1-078 від 20 лютого 2013 року, була стягнута з відповідача.

Вказане рішення не оскаржувалось сторонами і набуло законної сили.

Після цього, банк звернувся до господарського суду Вінницької області з позовними вимогами до кооперативу про стягнення з останнього заборгованості за простроченими відсотками за період з 21 січня по 31 грудня 2015 року, заборгованості за строковими відсотками з 01 по 26 січня 2016 року, пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 20 липня 2015 року по 20 січня 2016 року та пені за несвоєчасне погашення відсотків за період з 25 липня 2015 року по 25 січня 2016 року на загальну суму 1772342,75 грн. (а.с.15-18)

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, 30 січня 2015 року постановою правління Національного банку України №66 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії у ПАТ "Банк" Демарк" та відкриття ліквідаційної процедури стосовно даного банку (а.с.12) і 31 січня 2015 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №18 було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк" Демарк" (а.с.13).

Відповідно до визначень зазначених у ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків, а банківська ліцензія - це документ, який видається Національним банком України, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність.

Згідно частин 8, 9 ст. 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність", юридична особа набуває статусу банку і право на здійснення банківської діяльності виключно після отримання банківської ліцензії та внесення відомостей про неї до Державного реєстру банків.

Забороняється здійснювати банківську діяльність без отримання банківської ліцензії.

За приписами ч.3 ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

А згідно з пунктами 2 та 4 ч.2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку банківська діяльність банку, що знаходиться в стадії ліквідації, завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси, а також припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Таким чином, виходячи із системного аналізу норм ст. 2, ст. 17, ст. 19 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ст.ст. 27, 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та положень ст. 24 Конституції України, за якими громадяни мають рівні конституційні права та є рівними перед законом, з моменту прийняття Національним банком України рішення про відкликання ліцензії та відкриття ліквідаційної процедури стосовно банку, позивач втрачає право на здійснення банківської діяльності, зокрема, нарахування процентів за Кредитним договором №1-078 від 20 лютого 2013 року.

Тобто, з моменту відкликання ліцензії, дія Кредитного договору №1-078 від 20 лютого 2013 року в частині нарахування та отримання відсотків за користування цим кредитом припинилася, оскільки ПАТ "Банк" Демарк" втратив право на зайняття банківською діяльністю, і відповідно втратив право на нарахування процентів за кредитним договором з відповідача, а отже задоволенню в цій частині підлягають тільки вимоги банку про стягнення з відповідача відсотків, нарахованих по 31 січня 2015 року.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим господарським судом України в постанові №5023/2491/11 від 06 лютого 2013 року та постанові №5023/5556/12 від 16 грудня 2013 року.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем відсотки за користування кредитом банку були сплачені по 21 січня 2015 року, задоволенню підлягають вимоги позивача по стягненню заборгованості за простроченими відсотками за період з 21 по 31 січня 2015 року у розмірі 23333,33 (2 100 000,00 грн. х 40% х 10 днів : 100% : 360 днів) грн., а також стягнення заборгованості за строковими відсотками з 21 по 31 січня 2015 року у розмірі 2888,88 (400 000,00 грн. х 26% х 10 днів : 100% : 360 днів) грн., а в решті стягнення заборгованості за простроченими відсотками у сумі 930511,08 грн. та в сумі 43694,23 грн. - заборгованості за строковими відсотками слід відмовити.

Банк також просить стягнути в відповідача на його користь 599415,46 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 20 липня 2015 року по 20 січня 2016 року та 172499,77 грн. - пені за несвоєчасне погашення відсотків за період з 25 липня 2015 року по 25 січня 2016 року.

З пояснень представника позивача дані вимоги про стягнення пені за вказані періоди не були предметом розгляду при вирішенні спору, у справі №902/80/15, за позовом ПАТ "Банк" Демарк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до СВК "Залузький" про стягнення заборгованості за Кредитним договором №1-078 від 20 лютого 2013 року по якому господарським судом Вінницької області 22 жовтня 2015 року прийнято рішення.

Представники відповідача також погодились з зазначеними уточненнями представника банку.

За приписами ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Ст. 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

Також, п.7.4. Кредитного договору визначено, що у разі порушення строків погашення кредиту, банк має право стягнути з позичальника пеню за кожний день прострочки, включаючи день проплати, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Відповідно до п.7.5. Кредитного договору, у разі порушення строку сплати відсотків за кредитом банк має право стягнути з позичальника пеню за кожний день прострочки, включаючи день проплати, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості і по дату повного погашення заборгованості по відсотках, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Тобто, сторони погодили збільшення строку нарахування пені, ніж визначено у ч. 6 ст. 232 ГК України, тобто фактично визначили строк з моменту виникнення простроченої заборгованості по дату повного погашення заборгованості по відсотках, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України. (постанові по справі №3-53гс15 від 15 квітня 2015 року)

Отже, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, що вимоги про стягнення з відповідача 599415,46 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та 172499,77 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків за періоди з 20 липня 2015 року по 25 січня 2016 року, які не були предметом розгляду у справі №902/80/15, є правомірними та обґрунтованими, оскільки відповідають умовам укладеного кредитного договору та чинного законодавства України.

За приписами ч.3 ст. 551 ЦК України передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

Тому, господарський суд першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 83 ГПК України, враховуючи, що СВК "Залузький" виконав свої зобовязання із погашення суми кредиту в повному обсязі та сплатив банку відсотки за користування кредитом та штрафні санкцій, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, вправі був своїм рішенням зменшити розмір неустойки на 20%, що стягується з боржника за порушення зобов'язання та стягнути з відповідача на користь банку 137999,82 грн. - пені за несвоєчасне погашення відсотків та 479532,36 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту.

Інші заперечення доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, які були предметом досліджень під час розгляду спору в місцевому господарському суді, також не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі наведеного, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задоволити, рішення господарського суду першої інстанції скасувати в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками та заборгованості за строковими відсотками і в цій частині прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь банку 23333,33 грн. - заборгованості за простроченими відсотками та 2888,88 грн. - заборгованості за строковими відсотками. В стягненні заборгованості за простроченими відсотками у сумі 930511,08 грн. та в сумі 43694,23 грн. заборгованості за строковими відсотками - відмовити. В решті рішення залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. ст. 49, 105 ГПК України, у звязку з частковим задоволенням позовних вимог та частковим задоволенням апеляційної скарги судові витрати слід стягнути з іншої сторони пропорційно задоволеним вимогам, враховуючи п.4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21 лютого 2013 року.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 виробничого кооперативу "Залузький - задоволити частково.

Рішення господарського суду Вінницької області від 04 квітня 2016 року у справі №902/92/16 - скасувати в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками та заборгованості за строковими відсотками.

В цій частині прийняти нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 виробничого кооперативу "Залузький" (23806, вул. Молодіжна, 1, с. Залужжя, Теплицький район, Вінницька область, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк" Демарк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (14000, вул. Комсомольська, 28, м. Чернігів, накопичувальний рахунок №1024 в операційному департаменті Національного банку України, МФО 300001, отримувач - "Банк "Демарк", ) 23333,33 (двадцять три тис. триста тридцять три грн. 33 коп.) грн. - заборгованості за простроченими відсотками та 2888,88 (дві тис. вісімсот вісімдесят вісім грн. 88 коп.) грн. - заборгованості за строковими відсотками.

В стягненні заборгованості за простроченими відсотками у сумі 930511,08 грн. та в сумі 43694,23 грн. заборгованості за строковими відсотками - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 виробничого кооперативу "Залузький" (23806, вул. Молодіжна, 1, с. Залужжя, Теплицький район, Вінницька область, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (14000, вул. Комсомольська, 28, м. Чернігів, накопичувальний рахунок №1024 в операційному департаменті Національного банку України, МФО 300001, отримувач - Банк Демарк, ) 11972,18 (одинадцять тис. девятсот сімдесят дві грн. 18 коп.) грн. - судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (14000, вул. Комсомольська, 28, м. Чернігів, накопичувальний рахунок №1024 в операційному департаменті Національного банку України, МФО 300001, отримувач - Банк Демарк, ) на користь ОСОБА_4 виробничого кооперативу "Залузький" (23806, вул. Молодіжна, 1, с. Залужжя, Теплицький район, Вінницька область, ) 13169,26 (тринадцять тис. сто шістдесят девять грн. 26 коп.) грн. - судового збору пропорційно задоволеній апеляційній скарзі.

Господарському суду Вінницької області видати відповідний наказ.

Постанова прийнята з окремою думкою судді.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №902/92/16 повернути господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Мамченко Ю.А.