ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2016 р. Справа № 909/46/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Кузь В.Л.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання Петрик К.О.

Розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства Страхова компанія Галицька, вих. № 121 від 12.04.2016р.

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2016 (повний текст виготовлено 31.03.2016)

у справі № 909/46/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант, м. Київ

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Страхова компанія Галицька, м. Івано-Франківськ

про відшкодування шкоди в порядку регресу на суму 22480,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_3 представник (довіреність № 03/292-53 від 04.01.2016).

від відповідача не зявився.

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 909/46/16 розподілено до розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Кузь В.Л., судді Галушко Н.А. та Орищин Г.В.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2016 у справі № 909/46/16 (суддя Калашник В.О.) позов задоволено. Стягнуто з ПАТ Страхова компанія Галицька, м. Івано-Франківськ на користь ТОВ Страхова компанія Альфа-Гарант завдану шкоду на суму 22 480 грн. та 1378 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2016 у справі № 909/46/16 і прийняти нове рішення, яким позов задоволити на суму 12 996,89 грн.

При цьому, скаржник посилається на те, що судом першої інстанції було безпідставно не враховано, що відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів», зокрема, у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Як зазначає скаржник, величина страхового відшкодування за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при пошкоджені транспортного засобу не може перевищувати вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу.

Посилаючись на звіт № 15/08/15 від 12.08.2015 про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля, складеного експертом ОСОБА_4 на замовлення ПрАТ СК «Галицька», вартість матеріального збитку на момент оцінки, завданого власнику «KIA CERATO», реєстраційний номер АА 5557СІ в результаті його пошкодження при ДТП, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, які підлягають заміні, складає 12 996,89 грн. Як зазначає скаржник, в протоколі огляду автомобіля зазначено, що автомобіль має пошкодження не повязані з вказаним ДТП.

При цьому, скаржник посилається, що відповідно до п.п. 15.5.5. договору добровільного страхування транспортного засобу №06-R/01-043-02501 від 08.04.2015 при розрахунку відшкодування враховуються тільки ті витрати, які викликані страховим випадком, а відповідно до п. 15.9.1. страхове відшкодування дорівнює 80 % від суми, що визначається, виходячи з вартості відновлювального ремонту ТЗ, визначеної актом авто товарознавчого дослідження або деталізованої калькуляції рекомендованої СТО, після застосування до неї всіх відрахувань, передбачених умовами страхування.

Позивач подав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, з підстав правомірності та обґрунтованості рішення суду.

У судовому засіданні за згодою представників сторін оголошено перерву до 11.07.2016.

Після оголошеної перерви відповідач участі свого уповноваженого представника в судове засідання 11.07.2016 не забезпечив, причини неявки суду не повідомив,

Норми статті 22 ГПК України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. З врахуванням того, що явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для реалізації якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції обмежений двомісячним строком розгляду апеляційної скарги, який закінчився 10.07.2016 та за відсутності клопотання про продовження строку, передбаченого ст. 102 ГПК України суд в порядку ст. 69 ГПК України позбавлений можливості його продовжити, відповідач жодних клопотань на розгляд суду не подав, в матеріалах справи наявні відомості та документи, необхідні для правильного вирішення спору по суті, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника скаржника.

Згідно з ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 11.07.2016 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, викладені представником скаржника, заслухавши у судових засіданнях пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що підстави для скасування чи зміни рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2016 у справі № 909/46/16 відсутні, зважаючи на таке:

Як вбачається з матеріалів справи, 08.04.2015 між ТОВ СК "Альфа-Гарант" та ОСОБА_5 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 06-R/01-043-02501.

Предметом вказаного договору є майнові інтереси страхувальника, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом , а саме автомобілем КІА Cerato, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

До страхових ризиків за договором відноситься пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу та/або додаткового обладнання, спричинені зокрема, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП).

За умовами договору страхування, позивач взяв на себе зобовязання при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в обсязі та в строки , передбачені цим договором.

10 липня 2015 року о 12 годині 05 хвилин, ОСОБА_6 керуючи автомобілем Опель, реєстраційний номер В1345 TІ по вул. Академіка Корольова, у м. Одесі, не врахував дорожні умови (мокра проїжджа частина внаслідок дощу), не витримав безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем КІА, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5, який зупинився попереду його автомобілю, чим порушив п.13.1 ПДР. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу КІА Cerato, реєстраційний номер НОМЕР_1 було завдано механічних пошкоджень.

Згідно з звітом №13683 від 27.08.2015, виконаним сертифікованим оцінювачем ОСОБА_7, про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу КІА Cerato, реєстраційний номер НОМЕР_1, матеріальний збиток складає 29600,94 грн. з ПДВ (а.с. 40-48).

Відповідно до рахунку на оплату по замовленню №6236 від 25.07.2015 вартість відновлювального ремонту зазначеного транспортного засобу складає 23100 грн.

Як вбачається із постанови Приморського районного суду від 20.08.15 винесеної у адміністративній справі № 522/14478/15-п, ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказана постанова набрала законної сили.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

10.07.2015 потерпіла особа (ОСОБА_5В.) страхувальник, звернувся до позивача, як страховика, із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Відповідно до страхового акту № СТ/15/0187 від 08.09.2015 позивач визнав ДТП, яка сталась 10.07.2015, страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування у загальній сумі 22480 грн. на користь страхувальника, з них 14 869,50 грн. перерахував на рахунок СТО, як це передбачено умовами договору, що підтверджується платіжними дорученнями № 14697 від 08.09.2015, а суму в розмірі 7 610,50 грн. було зараховано в рахунок сплати страхувальником чергових страхових платежів за договором № 06-R/01-043-02501 від 08.04.2015, що підтверджується карткою рахунків позивача.

Згідно з полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4495234 відповідачем застрахований транспортний засіб, яким було спричинене ДТП, внаслідок чого нанесено шкоду транспортному засобу, застрахованому у позивача. Відповідачем не заперечується обовязок за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4495234 .

А тому, позивач звернувся до відповідача із заявою № 03/3880 від 10.11.2015 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу на суму 22 480 грн.

Проте, дана вимога була залишена без належного реагування, що слугувало підставою для звернення з позовом до суду.

Пунктом 37.4 ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачене право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність у частині заподіяння шкоди майну внаслідок експлуатації транспортного засобу Опель кадет, державний номер ВІ345ЕІ, застрахована у відповідача на підставі укладеного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ/4495234), саме відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля марки КІА Cerato, державний номер НОМЕР_2, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів". У межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (поліс № АІ/4495234), до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № 06-R/01-043-02501 від 08.04.2015 перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до особи, відповідальної за завдані збитки.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, слід виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок ДТП було пошкоджено не увесь автомобіль марки КІА Cerato, державний номер НОМЕР_2, а лише задній бампер, задня панель, та днище багажника, що підтверджено даними експерта та СТО.

Умовами договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 06-R/01-043-02501 від 08.04.2015, що не є предметом застави, укладеного між позивачем, як страховиком, та ОСОБА_5, як страхувальником (а.с. 28-33), визначено, що виплата страхового страхування проводиться без врахування експлуатаційного зносу деталей, що підлягають заміні.

Разом з цим, згідно із звітом від 27.08.2015 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу КІА Cerato, державний номер НОМЕР_2, виготовленого ОСОБА_7 (який є субєктом оціночної діяльності відповідно до сертифікату № 313/15 від 10.04.2015), визначено розмір матеріального збитку в розмірі 29 600,94 грн. При цьому, експертом встановлено відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що розрахунковий коефіцієнт фізичного зносу становить 0.0. Даний звіт відповідачем не оспорений, підстави його невідповідності законодавству не наведені.

У п.15.9.1. договору страхування передбачено, що страхове відшкодування дорівнює 80 % від суми, що визначається, виходячи з вартості відновлювального ремонту ТЗ, визначеної актом автотоварознавчого дослідження або деталізованої калькуляції рекомендованої СТО, після застосування до неї всіх відрахувань, передбачених умовами страхування (франшизи, експлуатаційного зносу деталей тощо).

При цьому, судова колегія зазначає, що при звернені з позовом до суду про стягнення 22 480 грн. страхового відшкодування з відповідача, позивачем враховано п. 15.9.1. договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 06-R/01-043-02501 від 08.04.2015, оскільки застосовано умову про те, що страхове відшкодування не перевищує 80 % від суми 29600-620 грн. з врахуванням франшизи.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач виплатив своєму страхувальнику 22 480 грн. страхового відшкодування ( 14 869,50 грн. +7610,50 грн. ), що є меншою від 80% від суми, визначеної оцінювачем.

При цьому, позивачем при розрахунку позову були враховані, визначені оцінювачем, норми щодо фізичного зносу та вимоги п. 15.9.1. договору страхування, чим спростовуються доводи скаржника.

Таким чином, оскільки позивач набув право зворотної вимоги до відповідача, а останній відмовився в добровільному порядку перерахувати позивачу в порядку регресу частину страхове відшкодування у розмірі 22 480 грн., позовні вимоги слід визнати обґрунтованими.

Поданий відповідачем звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 15/08/15 від 12.08.2015, складений ПП «Галавтоекспертиза», на який він посилається в апеляційній скарзі, не може бути прийнятий до уваги, оскільки у ньому зазначено про те, що огляд пошкодженого автомобіля проводився в присутності власника КТЗ, однак його підпису в протоколі огляду від 15.08.2015 немає. Разом з тим, судова колегія зазначає, що звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 15/08/15 від 12.08.2015 був поданий відповідачем лише під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, без зазначення причин неможливості його подання під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, Львівський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги за результатами перегляду рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2016 у справі № 909/46/16 покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та відповідно до ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2016 у справі № 909/46/16 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу за вих. № 121 від 12.04.2016 ОСОБА_2 акціонерного товариства Страхова компанія Галицька залишити без задоволення.

3. Витрати по сплаті судового збору за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 15.07.2016.

Головуючий суддя Кузь В.Л.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Орищин Г.В.