ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"12" липня 2016 р. Справа № 902/446/16

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватно-орендного підприємства "Вікторія" (вул. Орджонікідзе, 1, с. Жовтневе, Новобузький район, Миколаївська область, 55614)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "БАНК НАСІННЯ" (вул. Коцюбинського, буд. 20, офіс, 404, м. Вінниця, 21001)

про стягнення 79000 грн.

при секретарі судового засідання Вознюк К.В.:

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 за довіреністю б/н. від 13.06.2016 року;

відповідача: не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

Приватно-орендне підприємство "Вікторія" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БАНК НАСІННЯ" суму заборгованості в розмірі 79 000 грн..

Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно усної домовленості між сторонами, позивач на початку жовтня 2015 року, засобами електронного зв'язку, отримав від відповідача договір поставки б/н. від 01.10.2015р. та рахунок на оплату № 10 від 02.10.2015р. на суму 79000,00 грн. за ячмінь озимий в кількості 15т.. 08.10.2015р. позивачем перераховано на рахунок відповідача 76500,00 грн., 13.10.2015р. 2500,00грн, чим виконано взяті на себе зобов'язання. Однак, відповідач, з незрозумілих причин, відмовився поставляти позивачу товар та відмовляється повернути грошові кошти. 09.12.2015 р. на адресу відповідача направлено претензію, яка залишена останнім без відповіді та задоволення.

Ухвалою суду 01.06.2016 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/446/16 з призначенням до розгляду на в судовому засіданні на 01.06.2016р. та зобов'язано сторін надати суду докази необхідні для вирішення спору в даній справі.

Ухвалою суду від 21.06.2016р. розгляд справи відкладено на 12.07.2016р. з метою виконання сторонами вимог суду в частині надання доказів в повному обсязі та належного повідомлення відповідача про розгляд справи в суді.

04.07.2016 р. до суду надійшла позовна заява (уточнена) № 80/1 від 29.06.2016р. за підписом представника позивача за довіреністю ОСОБА_1, в якій останній просить стягнути з відповідача суму безпідставно отриманих коштів в розмірі 79000,00 грн., чим змінює предмет позову.

При цьому, позивач також змінює і підстави позовних вимог, оскільки наголошує на нікчемності договору б/н. від 01.10.2015р..

Частиною 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Як визначено у п. 3.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

З урахуванням наведеного, судом не приймається до розгляду позовна заява (уточнена) № 80/1 від 29.06.2016р..

На визначену судом дату зявився представник позивача. Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, пояснень щодо обставин викладених в позові та визначених судом документів не надав, про поважність причини своєї неявки суду не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за юридичною адресою, вказаною в позовній заяві, яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб-підприємців. Однак, згідно поштових повідомлень, що містяться в матеріалах справи, надіслані судом копії ухвал суду повернуто до суду з написом наступного змісту: за зазначеною адресою не проживає.

Як передбачено приписами ст. 64 ГПК України, у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Так, у пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 № 01-8/123 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Крім того, у пункті 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 зазначено, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками адресат вибув, адресат відсутній і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Крім того, як зазначено в абз. 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З огляду на вищевикладене, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи судом.

В судовому засіданні 12.07.2016р. представником позивача подано заяву про залишення позову без розгляду, повернути позовну заяву і додатки до неї, та повернути сплачену суму судового збору.

Заслухавши пояснення представника позивача щодо даної заяви, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. ст. 4 3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Пунктом 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за обєктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обовязків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 ГПК.

У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Оскільки позивач не надав визначені судом докази, відсутність яких позбавляє суд можливості всебічно і повно з'ясувати всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, і, як наслідок, винести об'єктивне та правосудне рішення у даній справі, суд на підставі пункту 5 частини 1 статті 81 ГПК України дійшов висновку про залишення позову без розгляду.

Щодо клопотання позивача в частині залишення позову без розгляду, суд зазначає, що приписами ст. 81 ГПК України не передбачено залишення позову без розгляду за заявою (клопотанням) позивача. Дане питання відноситься до прерогативи суду, і не може залежати від волі позивача. Тому, в задоволенні клопотання позивача суд відмовляє.

Враховуючи вищевикладене, позов Приватно-орендного підприємства "Вікторія" слід залишити без розгляду згідно п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України, що не позбавляє останнього права знову звернутися з вказаним позовом до господарського суду в загальному порядку після усунення обставин, що зумовили його залишення без розгляду (ч.4 ст.81 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 81 ГПК України про залишення позову без розгляду виноситься ухвала, в якій можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України " Про судовий збір" у разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

З огляду на те, що залишення позову без розгляду відбулось в зв'язку з неподанням позивачем визначених судом документів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для повернення позивачу сплаченої ним суми судового збору.

Беручи до уваги викладене та керуючись п.5 ч.1 ст.81, ст.ст. 86, 115 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов залишити без розгляду.

2. Копію ухвали направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (вул. Коцюбинського, буд. 20, офіс, 404, м. Вінниця, 21001)