ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

18.07.2016 справа № 905/664/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі судді колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інкор і Ко», м.Маріуполь Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від10.09.2015р.(повний текст підписано 14.09.2015р.)
у справі№905/664/15 (суддя Паляниця Ю.О.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інкор і Ко», м.Маріуполь Донецької області
простягнення 90021,01грн.
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інкор і Ко», м.Маріуполь Донецької області звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Донецької області від 10.09.2015р.(повний текст підписано 14.09.2015р.) у справі №905/664/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інкор і Ко», м.Маріуполь Донецької області про стягнення 90021,01грн.

Апеляційна скарга не відповідає вимогам розділу XII Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Відповідно до ч.3 ст.94 ГПК України, необхідною умовою прийняття апеляційної скарги до розгляду є додані до скарги докази сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.06.2015р. (згідно календарного штемпеля, наявного на конверті, в якому надійшла позовна заява) Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інкор і Ко» про стягнення 90021,01грн.

Виходячи з приписів Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній на дату звернення з позовною заявою, сплаті підлягало 2% від ціни позову за вимоги майнового характеру, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати, тобто в розмірі 1827,00грн.

Виходячи з приписів Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній на дату звернення з апеляційною скаргою (06.07.2016р., згідно календарного штемпеля, наявного на конверті, в якому надійшла апеляційна скарги), судовий збір за звернення з апеляційною скаргою має бути сплачений в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Законом передбачено сплату судового збору з апеляційної скарги на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується рішення суду в цілому чи його частина.

Отже, враховуючи ставку судового збору на час подання позовної заяви, ставку судового збору за подання апеляційної скарги, скаржник повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2009,70грн.

Як встановлено судом, скаржником до апеляційної скарги додано платіжне доручення №1214 від 02.07.2016р. на суму 700,61грн., що є меншим від встановленого законом розміру.

Тобто, скаржником до апеляційної скарги не надано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Згідно п.3 ст.97 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Крім того, відповідно до ст.93 ГПК України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Апеляційний господарський суд постановляє рішення про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення господарського суду Донецької області було прийнято 10.09.2015р., повний текст підписано 14.09.2015р., тобто строк на його оскарження з врахуванням ч.1 ст.93 ГПК України сплив 24.09.2015р.

Апеляційна скарга була подана скаржником до господарського суду Донецької області 06.07.2016р., про що свідчить відбиток поштового штемпелю, наявний на конверті, в якому надійшла апеляційна скарга, тобто з пропуском процесуального строку, встановленого ч.1 ст.93 ГПК України, більш ніж на девять місяців.

Відповідно до ст..53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

За змістом чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Клопотання про відновлення процесуального строку повинно містити роз'яснення причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

Відповідно до п. 39 Рішення Європейського суду з прав людини справа "Устименко проти України" (CASE OF USTIMENKO v. UKRAINE) від 29.10.2015 року зі змінами відповідно до Правил 81 Регламенту Суду, принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (див. рішення у справі Dombo Beheer B.V. проти Нідерландів (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), від 27 жовтня 1993 року, п. 33, Series A № 274). Кожній стороні повинна бути надана можливість знати про зауваження або докази, надані іншою стороною, включаючи апеляційну скаргу, та надати власні зауваження з цього приводу (див. рішення у справі Беер проти Австрії (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пп. 17-20, від 6 лютого 2001 року).

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі Рябих проти Росії (Ryabykh v.), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі Пономарьов проти України (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року). (п.п. 46, 47 Рішення Європейського суду з прав людини справа "Устименко проти України" (CASE OF USTIMENKO v. UKRAINE) від 29.10.2015 року зі змінами відповідно до Правил 81 Регламенту Суду).

Для вирішення господарським судом питання про відновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником.

Відновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким суд користується виходячи із поважності причин пропуску строку скаржником.

Причиною пропуску встановленого процесуального строку для оскарження рішення господарського суду Донецької області від 10.09.2015р. (повний текст підписано 14.09.2015р.), скаржник зазначає скрутне матеріальне становище, яке не дозволило своєчасно сплатити судовий збір та звернутися зі скаргою.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач надає наступні документи: довідка про штатну чисельність на підприємстві; листи про надання сприяння; накази про зміну режиму роботи; наказ про впровадження антикризових заходів та зміну режиму роботи; наказ про зупинення ділянок КХП; звіт про фінансові результати на 30 вересня 2015р.; звіт про фінансові результати за 9 місяців 2015р.; звіт про фінансові результати за січень 2016р.; звіт про фінансові результати за 1 квартал 2016р.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів, які підтверджують фактичну відсутність коштів на всіх банківських рахунках. Так само не надано суду доказів відсутності у нього готівкових коштів, за рахунок яких можлива сплата судового збору. Крім того, надані відповідачем документи не свідчать про те, що заявник протягом 2 кварталу 2016р. був позбавлений реальної можливості підготувати та подати апеляційну скаргу з причин відсутності фінансової можливості сплати судовий збір. При цьому судовою колегією враховано, що сплаті за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 10.09.2015р. підлягав судовий збір в розмірі 2009,70грн.

Крім того, колегія зазначає, що вказані скаржником обставини не заважали йому реалізувати право на звернення з апеляційною скаргою та клопотанням про зменшення розміру судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від сплати судового збору в порядку, передбаченому ст.8 Закону України "Про судовий збір", з долученням доказів вкрай скрутного фінансового становища заявника у 2015р., однак, цим правом відповідач з невідомих причин не скористався.

При цьому, пунктом 2 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.42 ГПК України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відтак, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інкор і Ко» про відновлення строку не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів повертає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інкор і Ко» на рішення господарського суду Донецької області від 10.09.2015р. (повний текст підписано 14.09.2015р.) у справі №905/664/15 заявникові.

Враховуючи викладене та керуючись ст.94, п.3, 4 ч.1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інкор і Ко», м.Маріуполь Донецької області у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 10.09.2015р. (повний текст підписано 14.09.2015р.) у справі №905/664/15.

2.Повернути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інкор і Ко», м.Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 10.09.2015р. (повний текст підписано 14.09.2015р.) у справі №905/664/15 заявникові.

Додаток: апеляційна скарга №992-16з від 30.06.2016р. з додатками усього на 39 арк., конверт на адресу заявника апеляційної скарги.

Головуючий І. В. Зубченко

Судді: Н.В. Ломовцева

ОСОБА_3

Надруковано 4 прим.: 1 - позивачу; 1 - відповідачу; 1 - у справу; 1 - ДАГС