ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"12" липня 2016 р. Справа № 911/4367/15

За скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 25.04.2016 року на дії відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області.

У справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 10000,00 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача (стягувача): не зявився

Від відповідача (боржника): не зявився

Від ДВС: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.11.2015 року позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено повністю; стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 10000,00 грн. боргу та 1218,00 грн. судового збору.

На виконання рішення Господарського суду Київської області від 10.11.2015 року господарським судом 16.12.2015 року видано відповідний наказ.

04.05.2016 року стягувач (позивач) Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Київської області зі скаргою від 25.04.2016 року на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, обґрунтовуючи її тим, що державним виконавцем не вчинено жодних виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області №911/4367/15 від 16.12.2015 року, оскільки в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень наявна тільки постанова ВП№49980028 від 29.01.2016 року про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена та призначаються до розгляду у судовому засіданні.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи від 04.05.2016 року суддю А.Ю.Кошика визначено для розгляду скарги у справі №911/4367/15.

Ухвалою суду від 06.05.2016 року рогляд скарги призначено на 30.06.2016 року.

Сторони та представник Відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги, у судове засідання 30.06.2016 року не зявились, про причини неявки суд не повідомили. Від позивача (стягувача) до господарського суду 23.06.2016 року надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника. У звязку з чим, розгляд скарги відкладався до 12.07.2016 року.

Як ухвалою від 06.05.2016 року про призначення скарги до розгляду, так і ухвалою від 30.06.2016 року, було викликано у судове засідання уповноважених представників сторін та представника Відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області та витребувано в учасників судового процесу додаткові докази, необхідні для розгляду скарги.

Зокрема, позивача (стягувача) двічі було зобовязано подати оригінали документів (копії у справу), на які він посилається, як на підставу своїх вимог та інші докази, що обґрунтовують викладені в скарзі обставини.

Без надання вищенаведених доказів та пояснень з викладених у скарзі та наявних у справі матеріалів не можливо встановити наявність чи відсутність підстав для задоволення скарги.

Як передбачено ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з п. 4.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Як передбачено п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Згідно з п. 3.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами або, з огляду на обставини конкретної справи, залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Згідно з п. 4.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 ГПК.

У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» розгляд господарськими судами скарг у порядку статті 1212 ГПК є однією з форм судового контролю щодо виконання рішень, ухвал, постанов, а виконання рішення, ухвали постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу.

Отже, зазначені скарги щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів підлягають розгляду господарським судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим господарським судом, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу). Розгляд таких скарг здійснюється господарськими судами за правилами ГПК.

Абзацом 2 п. 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розяснено, що у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XIII ГПК тощо.

Відповідно до п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не зявився на виклик у засідання господарського суду і його незявлення перешкоджає вирішенню спору.

Після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право звернутись до господарського суду повторно в загальному порядку.

Таким чином, враховуючи закінчення процесуальних строків розгляду скарги, оскільки скаржник не надав всіх витребуваних судом доказів та пояснень (без надання яких з викладених у скарзі та наявних у справі матеріалів не можливо встановити наявність чи відсутність підстав для задоволення скарги), які необхідні для розгляду скарги, і таке ненадання перешкоджає повному та всебічному розгляду скарги, позов підлягає залишенню без розгляду.

Також, суд зауважує, що клопотання про розгляд скарги без участі представника скаржника, не обґрунтовує поважності причин неявки в судове засідання та звільняє від обовязку виконання вимог суду.

Таким чином, враховуючи неявку заявника та ненадання витребуваних судом пояснень, що перешкоджає розгляду скарги, скарга підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи вищевказане та керуючись п.5 ст. 81, ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 25.04.2016 року на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області у справі №911/4367/15 залишити без розгляду.

Суддя А.Ю. Кошик