ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2016р. Справа№ 914/1407/16

Господарський суд Львівської області

у складі судді Галамай О.З. при секретарі Прокопів І.І.

розглянув справу

за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м.Львів

до відповідача ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку «Добрий газда», м.Львів

про стягнення 114 472,57 грн. основного боргу, 17 997,95 грн. пені, 1762,95 грн. 3% річних та 10 819,63 грн. інфляційних втрат.

В судове засідання з"явились:

від позивача: ОСОБА_2 представник, довіреність від 18.08.2015 р.

від відповідача: не з"явився

Представнику позивача в судовому засіданні роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами в порядку ст. 81-1 ГПК України не здійснювалася через відсутність відповідного клопотання.

Суть спору: На розгляд господарського суду Тернопільської області Львівським міським комунальним ідприємством «Львівтеплоенерго» подано позов до відповідача ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку «Добрий газда» про cтягнення 114 472,57 грн. основного боргу, 17 997,95 грн. пені, 1762,95 грн. 3% річних та 10 819,63 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 30.05.2016 р. розгляд справи призначено на 16.06.2016 р.

В судовому засіданні 16.06.2016 р. суд перейшов до розгляду справи по суті та оглянув оригінали документів, доданих до позовної заяви.

Представник позивача в судовому засіданні 16.06.2016 р. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та пояснень, наданих в судовому засіданні. Також через канцелярію суду подав необхідні документи, які витребовувались ухвалою суду.

Представник відповідача в судове засідання 11.02.2015р. не зявився, вимог ухвали суду не виконав, причин неявки не повідомив, у зв"язку з чим розгляд справи відкладено на 14.07.2016р.

Представник позивача в судовому засіданні 14.07.2016р. підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та пояснень, наданих в судовому засіданні. Також представником позивача в судовому засіданні подано докази часткових проплат боргу відповідачем з наступною реєстрацією через відділ Документообігу та обробки інформації (вх.№29934/16).

Представник відповідача в судове засідання 14.07.2016 р. повторно не зявився, вимог ухвал суду не виконав, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленнями про вручення поштового відправлення (знаходяться в матеріалах справи).

Пунктом 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції "№18 від 26.12.2011р. встановлено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд вважає, що справа у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України може бути розглянута за відсутності відповідача, за наявними в справі матеріалами.

В судовому засіданні 14.07.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

17.03.2011 р. між ОСББ «Добрий газда» (надалі Споживач, відповідач) та ЛМКП «Львівтеплоенерго» (надалі Теплопостачальна організація, позивач) укладено договір №4881/Ш про постачання теплової енергії в гарячій воді, відповідно до умов якого Теплопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати споживачу теплову енергію для опалення та здійснювати гаряче водопостачання в потрібних йому обсягах, а Споживач зобовязується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію для опалення та гаряче водопостачання за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Сторонами підписано додатки №1,2,3 до договору №4881/Ш.

Згідно п.п. 6.1,6.2.,6.3 договору розрахунки за гаряче водопостачання та теплову енергію для опалення проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів та іншими незабороненими законодавством формами. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач до 25-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує Теплопостачальній організації вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії для опалення та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження.

Як свідчать матеріали справи та стверджує позивач, відповідач договірні зобов'язання виконав частково, внаслідок чого основна заборгованість відповідача перед позивачем складає 88 872,57 грн.

Позивачем відповідно до п.7.2.3 Договору нараховано відповідачу пеню, яка становить 17 997,95 грн. та згідно ст.625 ЦК україни нараховано 3% річних в розмірі 1 762,95 грн., інфляційні втрати в розмірі 10 819,63 грн., які просить стягнути з відповідача.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, сторонами 17.03.2011 р. укладено договір №4881/Ш про постачання теплової енергії в гарячій воді, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобовязання постачати відповідачу теплову енергію для опалення та здійснювати гаряче водопостачання в потрібних йому обсягах, а відповідач зобовязується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію для опалення та гаряче водопостачання за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Сторонами підписано додатки №1,2,3 до договору №4881/Ш.

За умовами ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.п. 6.1,6.2.,6.3 договору розрахунки за гаряче водопостачання та теплову енергію для опалення проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів та іншими незабороненими законодавством формами. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач до 25-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує Теплопостачальній організації вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії для опалення та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження.

Як свідчать матеріали справи та стверджує позивач, відповідач договірні зобов'язання виконав частково, внаслідок чого основний борг відповідача перед позивачем складає 88 872,57 грн.

Оскільки представник відповідача доказів погашення боргу не представив, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення основного боргу в розмірі 88 872,57 грн. підлягають до стягнення.

Щодо іншої частини боргу суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем після звернення позивача з позовом до суду 19.05.2016 р. (про що свідчить поштовий конверт, а.с.26) відповідачем сплачено основний борг в розмірі 21 000 грн. (копія банківських виписок містяться в матеріалах справи) та позивачем враховано 4 600 грн в погашення боргу в частині наданих населенню пільг і субсидій за отримане тепло (копія зведеного реєстру міститься в матеріалах справи).

Ч. 1 статті 80 ГПК України, встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору (п.1-1.).

Згідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд припиняє провадження у справі у звязку із відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу тощо).

З огляду на викладене, провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 25 600 грн. слід припинити на підставі пункту 1-1 ст. 80 ГПК України.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.7.2.3 договору за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію Споживач сплачує Теплопостачальній організації пеню, визначену згідно чинного законодавства.

Відповідно до Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, розмір пені встановлюється за згодою сторін та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Таким чином, визначений згідно з договором розмір пені, не може перевищувати той розмір, який визначений законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Статтею 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Враховуючи порушення відповідачем термінів оплати, позивачем правомірно в межах шестимісячного терміну нараховано відповідачеві пеню в розмірі 17 997,95 грн., яка підлягає до стягнення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За несвоєчасне виконання договірних зобовязань позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 10 819,63 грн. та 1 762,95 грн 3 % річних.

Судом здійснено перерахунок за допомогою програми ОСОБА_3 та визначено, що розмір інфляційних втрат становить 6 300,22 грн. , 3 % річних 1355,10 грн., які підлягають до задоволення (розрахунки додаються).

В іншій частині нараховані позивачем інфляційні втрати в розмірі 4 519,41 грн та 3 % річних в розмірі 407,85 грн. є необґрунтовані й стягненню не підлягають.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу вимог ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Крім того, суд зазначає наступне:

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір» встановлені ставки судового збору, зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати 1 378,00 грн.

Позивачем заявлено позовні вимоги в розмірі 145 053,10 грн. та сплачено судовий збір в розмірі 2 219,16 грн. Однак 1,5 % від ціни заявленого позову становить 2 175,80 грн.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (п.1.).

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись cт. ст. 3, 4, 41, 42, 43,44, 45,46,12, 32, 33, 34, 35, 36, 43, 49, 75, п.1.1 ст. 80,82, 84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку «Добрий газда» (вул.Панча 18 Б, м.Львів, 79002, ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (вул.Д.Апостола 1, м.Львів, 79040, ):

- 88 872 (вісімдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 57 коп. основного боргу;

- 17 997 (сімнадцять тисяч девятсот девяносто сім ) грн. 95 коп. пені;

- 1 355 (одну тисячу триста пятдесят пять) грн. 10 коп. - 3 % річних;

- 6 300(шість тисяч триста) грн. 22 коп. інфляційних втрат;

- 2 101 (дві тисячі сто одну) грн. 89 коп. судового збору.

3. В частині позовних вимог щодо стягнення основного боргу в розмірі 25 600 грн.- провадження у справі припинити.

4. В решта частині позовних вимог- відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 18.07.2016 р.

Суддя Галамай О. З.