ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" липня 2016 р.Справа № 916/1216/15-г

За позовом: Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк "Порто-Франко,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Нотлексінвест";

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Блек Сі Партнерс та Дочірнього підприємства „Маккенлі

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

Головуючий - Щавинська Ю.М.

Судді - Цісельський О.В.

ОСОБА_2

Представники:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність № б/н від 16.12.2015 р.;

від третьої особи: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк „ПОРТО-ФРАНКО звернулося з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нотлексінвест", в якій просить суд застосувати наслідки недійсності нікчемного договору реєстраційний номер 497 про розірвання (відмову) від іпотечного договору від 13.03.2014р., посвідченого 27.12.2011р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстраційним номером 4429, повернувши сторін у первісний стан; визначити спосіб виконання рішення суду, встановивши, що зазначене рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяженні у виді заборони на наступний обєкт: майнові права, які випливають з договору купівлі-продажу майнових прав № 32/3/2 від 23.12.2011р., укладеного між Дочірнім підприємством «Маккенлі» та Іпотекодавцем, згідно якого Іпотекодавець за рахунок своїх коштів фінансує, а Дочірнє підприємство «Маккенлі» здійснює будівництво житлового приміщення (квартири) під будівельним № 32 на 3 поверсі, орієнтованою загальною площею 69,7 кв.м. у житловому будинку за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Фонтанка, вул. Центральна, буд. 25, корпус 2.

Обґрунтовуючи позовну заяву, ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО посилається, зокрема, на положення ст.ст.215,216 ЦК України та ст.ст.1,37,38, 46,48 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та зазначає, що правочин, про застосування наслідків недійсності якого заявлено позов, визнано нікчемним наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АБ „ПОРТО-ФРАНКО від 17.11.2014р. № 52, у звязку з тим, що банк безпідставно відмовився від власних майнових прав, що передбачені іпотечним договором.

За таких обставин, вважає, що сторони мають бути повернуті у стан, який існував до укладання угоди про розірвання (відмову) від іпотечного договору.

Також позивач вказує на те, що на теперішній час йому самостійно неможливо повернути записи до Єдиного реєстру обтяжень речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру іпотек у звязку із закриттям доступів до цих реєстрів, з огляду на що існує необхідність встановлення способу виконання рішення суду, адже в іншому випадку реєстратор може відмовити у відновленні відповідних записів.

Додатково позивач звертає увагу суду на те, що станом на 16.03.2015 р. заборгованість Іпотекодавця перед банком складає 26 314 766,86 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.03.2015р. (суддя Літвінов С.В.) порушено провадження у справі №916/1216/15-г із призначенням її до розгляду в засіданні суду.

20.04.2015р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (т.1 а.с.65-66), згідно якого останній наполягає на тому, що договір про розірвання (відмову) від іпотечного договору не суперечить вимогам закону, водночас містить всі істотні умови для угод такого типу, та не порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

Крім того, на думку відповідача, приписи ч.3 ст.38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб у частині можливості уповноваженої особи фонду визнавати нікчемними угоди, за якими банк відмовився від власних майнових вимог, набрали чинності з 11.07.2014 р., у той час як договір про розірвання (відмову) від іпотечного договору укладено раніше, тому вказана норма не підлягає застосуванню з урахуванням конституційного принципу щодо неможливості наділення законів зворотною дією у часі.

Ухвалою суду від 20.05.2015р. до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача було залучено Дочірнє підприємство "Маккенлі" та Товариство з обмеженою відповідальністю „Блек Сі Партнерс .

Ухвалами суду від 20.05.2015р. строк розгляду справи за клопотанням представника позивача було продовжено на пятнадцять днів, а у звязку із нез'явленням в судове засідання представника відповідача та представників третіх осіб, неотриманням судом витребуваних документів та для надання додаткових доказів представником позивача, розгляд справи було відкладено на 08.06.2016р.

Розпорядженням керівника апарату суду від 08.06.2015р., з огляду на перебування судді Літвінова С.В. з 08.06.2015 року на лікарняному, що може мати наслідком порушення строку розгляду справи, призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/1216/15-г за результатами якого дану справу розподілено судді господарського суду Одеської області Щавинській Ю.М.

Ухвалою суду від 11.06.2015р. вказану справу прийнято суддею Щавинською Ю.М. до свого провадження із призначенням розгляду в засіданні суду.

В судовому засіданні 15.07.2015р. представник позивача надав суду письмові пояснення по справі (т.2 а.с.1-3), згідно яких останній наполягає на тому, що договір факторингу № 1 від 16.08.2014р. має всіх необхідні ознаки нікчемності, які визначені п.3 ч. 3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач вказує, що даний факт підтверджується наказом Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ АБ «Порто-Франко № 52 від 17.11.2014р., звітом про оцінку прав грошової вимоги, доказами повідомлення сторони правочину про нікчемність (ухвала господарського суду м. Києва від 17.11.2014р. справа № 910/25260/14).

Крім того, зауважує, що нікчемний договір факторингу не створив будь-яких юридичних наслідків крім тих, що повязані з його недійсністю, а тому будь-яке відчуження ТОВ „ФК ТОП Фінанс прав вимоги, визначених в договорі факторингу, не спричинило собою переходу прав кредитора до інших субєктів.

16.07.2015р. до канцелярії суду від позивача надійшли чергові пояснення по справі (т.2 а.с.62-64), згідно яких останній зазначає про невиконання Іпотекодавцем обовязку щодо страхування предмету іпотеки на користь ПАТ АБ Порто-Франко, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 8 Закону України Про іпотеку.

Позивач наполягає на наявності у нього майнових вимог згідно договору іпотеки під час підписання угоди про його розірвання.

У поданих поясненнях позивач також вказує на те, що 18.11.2014р. Уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ АБ Порто-Франко було повідомлено відповідача про нікчемність договору про розірвання іпотечного договору шляхом предявлення відповідного позову до господарського суду Одеської області, який на підставі ч. 1 ст. 58 та п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України було повернуто без розгляду.

Ухвалою суду від 10.08.2015р. справу №916/1216/15-г було призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області.

Розпорядженням керівника апарату суду від 10.08.2015р. призначено автоматичний розподіл справи №916/1216/15-г для визначення складу колегії, за результатами якого вказану справу розподілено колегії суддів у складі: головуючий суддя Щавинська Ю.М., суддя Панченко О.Л., суддя Цісельський О.В.

Ухвалою суду від 10.08.2015р. справу №916/1216/15-г прийнято до провадження у вищевказаному складі суду із призначенням розгляду в засіданні суду 07.09.2015р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.09.2015р. розгляд справи відкладено на 05.10.2015р.

25.09.2015р. до суду від позивача надійшла заява (т.2 а.с.108-109), згідно якої останній просить суд зобовязати відповідача та ТОВ Маккенлі надати суду інформацію (докази) щодо відчуження третім особам майнових прав на приміщення (квартири) під будівельним номером 32 на 3 поверсі, орієнтовною загальною площею 69,7 кв.м. у житловому будинку за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Фонтанка, вул. Центральна, буд.25, корпус 2.

29.09.2015р. до канцелярії суду від ДП «Маккенлі» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №916/1216/15-г до набрання чинності судовим рішенням у справі за конституційним поданням Верховного суду України від 08.07.2015р. № 201-2157/0/8-15 до Конституційного суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням ст. 6, ч. 1 ст. 8, ч. 4 ст. 13, ст. ст. 21,22, ч.1,4,5 ст. 41 Конституції України (т.2 а.с.110-112).

У засіданні суду 20.10.2015р. в задоволенні вищевказаного клопотання та заяви судом з огляду на їх необґрунтованість, було відмовлено.

Розпорядженням керівника апарату суду від 05.10.2015р., приймаючи до уваги перебування члена колегії судді Панченко О.Л. з 01.10.2015р. на лікарняному, у звязку з необхідністю внесення змін до складу колегії призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/1216/15-г за результатами якого дану справу розподілено колегії суддів у складі: головуючий суддя Щавинська Ю.М., суддя Цісельський О.В., суддя Зайцев Ю.О.

Ухвалою суду від 06.10.2015р. справу № 916/1216/15-г вищевказаним складом суду прийнято до свого провадження із призначенням розгляду в засіданні суду 20.10.2015р.

Ухвалою суду від 20.10.2015р. з огляду на нез'явлення в судове засідання представника третьої особи (ДП „Маккенлі), від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також необхідність додаткового дослідження доказів, розгляд справи було відкладено на 30.11.2015р.

30.11.2015р. до канцелярії суду від позивача надійшла заява (т.2 а.с.151-152), згідно якої останній просить суд зупинити провадження у справі №916/1216/15-г до закінчення розгляду Київським апеляційним господарським судом справи №910/27914/14 за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк "Порто-Франко до Товариства з обмеженою відповідальністю „ТОП Фінанси та Товариства з обмеженою відповідальністю „Блек Сі Партнерс про визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів.

Ухвалою суду від 30.11.2015р. провадження у справі №916/1216/15-г було зупинено до закінчення розгляду Київським апеляційним господарським судом справи №910/27914/14.

Ухвалою суду від 26.05.2016р., з огляду на усунення обставин, які спричинили зупинення провадження у справі, а саме закінчення розгляду справи №910/27914/14, провадження у справі № 916/1216/15-г було поновлено із призначенням розгляду в засіданні суду 13.06.2016р.

Ухвалою суду від 13.06.2016р. строк розгляду справи за клопотанням представника позивача було продовжено на пятнадцять днів та, з огляду на неподання витребуваних ухвалою суду доказів, а також необхідність додаткового дослідження доказів, розгляд справи було відкладено на 04.07.2016р.

У судове засідання 04.07.2016р. зявився представник відповідача, який заперечував проти задоволення позову, просив суд відмовити у його задоволенні.

Представник позивача в засідання суду не зявився, про місце та час розгляду справи був цілком обізнаний, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою від 13.06.2016р. (т.3а.с.19).

Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення на їх адреси вищевказаних ухвал суду, а також відповідною телефонограмою від 08.06.2016р. (т.3 а.с.13).

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, надані під час судового розгляду, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, 27.12.2011р. між ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО (Іпотекодержатель) та ТОВ „НОТЛЕКСІНВЕСТ (Іпотекодавець) з метою забезпечення виконання грошових зобовязань за кредитним договором (відзивна реверсивна кредитна лінія) від 20.12.2011р. №573/1-11 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований за № 4430 (т.1 а.с.13-15).

Згідно п. 1.2. вказаного договору предмет іпотеки за цим договором складається з усіх майнових прав Іпотекодавця, які існують на момент укладання цього договору. Майнові права, що зазначені в цьому договорі - це ті майнові права, які випливають з договору купівлі-продажу майнових прав № 32/3/2 від 23.12.2011р., укладеного між Дочірнім підприємством „Маккенлі та Іпотекодавцем, згідно якого Іпотекодавець за рахунок своїх коштів фінансує, а Дочірнє підприємство «Маккенлі» здійснює будівництво житлового приміщення (квартири) під будівельним № 32 на 3 поверсі, орієнтованою загальною площею 69,7 кв.м. у житловому будинку за адресою: 67571, Одеська область, Комінтернівський район, с. Фонтанка, вул. Центральна, буд. 25, корпус 2, що стане власністю Іпотекодавця після відбудування будинку, а саме з моменту одержання Іпотекодавцем свідоцтва про право власності на житлове приміщення (квартиру) та його державної реєстрації в КП „БТІ та РОН Комінтернівського району Одеської області. Право Іпотекодавця на набуття ним у власність вищезазначеного житлового приміщення (квартири) підтверджується договором купівлі-продажу майнових прав № 32/3/2 від 23.12.2011р.

13.03.2014 року між ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО (Іпотекодержатель) та ТОВ „НОТЛЕКСІНВЕСТ був укладений Договір (реєстровий номер 497) про розірвання (відмову) від іпотечного договору, посвідченого ОСОБА_4, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 27.12.2011 року за реєстровим № 4429 (т.1 а.с.16).

Позивач вважає зазначений договір від 13.03.2014р. про розірвання (відмову) від іпотечного договору - нікчемним і просить застосувати наслідки недійсності цього нікчемного договору шляхом повернення сторін у первісний стан.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що постановою Правління Національного банку України від 30.01.2015р. № 67 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 ПОРТО-ФРАНКО виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 30.01.2015р. № 19 Про початок процедури ліквідації АБ ПОРТО-ФРАНКО та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 ПОРТО-ФРАНКО та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АБ ПОРТО-ФРАНКО ОСОБА_5 строком на 1 рік з 30.01.2015р. по 29.01.2016р. включно.

Відповідно до ст. 46 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 48 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: виконує повноваження органів управління банку; виконує повноваження, які визначені частиною другою статті 37 цього Закону.

Відповідно до Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Наказом № 52 від 17.11.2014 року Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АБ ПОРТО-ФРАНКО, серед інших, було визнано нікчемним договір реєстровий номер 497 про розірвання (відмову) від іпотечного договору, укладеного 13 березня 2014 року між ПАТ АБ „Порто-Франко та ТОВ „Нотлексінвест (т.1 а.с.58-60).

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб правочини (у тому числі договори) є нікчемними, зокрема, у випадку, коли банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Тобто, нікчемність Договору від 13.03.2014 р., на думку позивача, полягає в тому, що, ПАТ АБ „Порто-Франко, уклавши даний правочин, відмовилось від власних майнових вимог, що були передбачені вищевказаним Іпотечним договором.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на те, що позивачем не доведено факту порушення його прав та охоронюваних законом інтересів та наявності передбачених законом підстав для визнання договору недійсним, а спірний договір було укладено за згодою сторін, у відповідності до вимог чинного законодавства щодо свободи договору та відсутності законодавчих заборон щодо можливості укладення такого договору.

Також, відповідач вважає, що позивачем не надано доказів того, що спірним договором передбачалась відмова ПАТ АБ „Порто-Франко від майнових вимог.

Крім того, відповідач стверджує, що положення ч. 3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, на яких ґрунтуються позовні вимоги, набрали чинності з 11.07.2014 р., тобто після укладення спірного договору, і не можуть бути застосовані при вирішенні спору, оскільки не мають зворотної сили.

Як зазначалось вище, пунктом 1 частини 3 статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб в редакції закону №1586-VII від 04.07.2014р. встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав того, що банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Відповідно до ст. 546 ЦК України застава є одним з видів забезпечення зобов`язання.

Частиною 1 статті 575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Як передбачено абзацом другим статті 1 Закону України „Про іпотеку, іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Основне зобов'язання, відповідно до абзацу четвертого вказаної статті - це зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

За змістом абзаців третього та четвертого статті 3 Закону „Про іпотеку предметом іпотеки можу бути майнові права на обєкт незавершеного будівництва та нею може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Як зазначалось вище, предметом Іпотечного договору від 27.12.2011 р., укладеного між позивачем та відповідачем по справі, були майнові права Іпотекодавця (ТОВ „Нотлексінвест), які випливають з Договору купівлі-продажу майнових прав № 32/3/2 від 23.12.2011 р., укладеного між дочірнім підприємством Маккенлі та Іпотекодавцем.

Вказаною іпотекою було забезпечено виконання зобов`язань ТОВ „Нотлексінвест за кредитним договором (відзивна реверсивна кредитна лінія) № 573/1-11 від 20.12.2011р.

Абзацами 5, 6 статті 3 Закону України „Про іпотеку встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Позивач стверджує, що спірним договором від 13.03.2014 р. про розірвання (відмову) від вищевказаного іпотечного договору, ПАТ АБ „Порто-Франко відмовилось від власних майнових вимог по цьому договору, що свідчить про нікчемність такого правочину, з огляду на положення п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Суд не погоджується з такими висновками позивача, оскільки, як зазначалось вище, іпотекою є вид забезпечення зобов`язання, і право на задоволення забезпечених нею вимог у іпотекодержателя виникає у разі невиконання основного зобов`язання.

Тобто, станом на дату укладення між сторонами спірного договору від 13.03.2014 р. про розірвання (відмову) від іпотечного договору, майнові вимоги до відповідача, в розумінні вищевказаної норми Закону, у позивача існували лише по основному договору (кредитному договору № 573/1-11 від 20.12.201 р.).

При цьому, додатковими угодами № 10, 11, 12, 13 до кредитного договору (відзивна реверсивна кредитна лінія) № 573/1-11 від 20.12.2011 р., строки на який надавався кредит встановлювались, відповідно, до 18.03.2014 р., 18.06.2014 р., 17.07.2014 р. та 15.08.2014р. (т.1 а.с.29-32).

Станом на 13.03.2014 р. ПАТ АБ „Порто-Франко не заявляло претензій до відповідача з приводу порушення останнім основного зобов`язання і не ставило питань щодо задоволення своїх майнових вимог по погашенню кредиту та процентів по ньому за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, у т.ч. шляхом надання до суду відповідної позовної заяви.

Таким чином, на вищезазначену дату у позивача не існувало майнових вимог до відповідача по іпотечному договору від 27.12.2011р.

Тому, при укладенні спірного договору від 13.03.2014 р. про розірвання (відмову) від іпотечного договору не могло мати місце здійснення відмови позивача від власних майнових вимог, оскільки неможливо відмовитись від того, чого не існує.

Крім того, в позовній заяві вказується на нікчемність договору від 13.03.2014 р. про розірвання (відмову) від іпотечного договору за дефектом його змісту, у звязку із незаконністю договору згідно з п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб в редакції Закону № 1586-VII від 04.07.2014 р.

На дату укладання договору про розірвання (відмову) від іпотечного договору стаття 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб не містила положення, яке вказувало на нечемність такого договору, а сторони вільні в укладанні та розірванні договорів в межах діючого законодавства на момент їх вчинення.

Що стосується Наказу №52 від 17.11.2014 року Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АБ ПОРТО-ФРАНКО, яким, серед інших, було визнано нікчемним договір реєстровий номер 497 про розірвання (відмову) від іпотечного договору, укладений 13 березня 2014 року між ПАТ АБ „Порто-Франко та ТОВ „Нотлексінвест, то для суду цей наказ не є обов`язковим, оскільки є внутрішнім документом, складеним під час здійснення вищевказаною Уповноваженою особою функцій тимчасової адміністрації в ПАТ АБ „Порто-Франко.

Крім того, відповідно до частини другої статті 4 ГПК України господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти на відповідають законодавству України.

За таких обставин, суд доходить до висновку про відсутність підстав вважати, що вищевказаний договір від 13.03.2014 р. про розірвання (відмову) від іпотечного договору є нікчемним, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав застосувати наслідки недійсності цього нікчемного договору шляхом повернення сторін у попередній стан.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Що стосується вимоги позивача про визначення способу виконання рішення суду, встановивши, що зазначене рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження у виді заборони на наступний обєкт: майнові права, які випливають з договору купівлі-продажу майнових прав № 32/3/2 від 23.12.2011р., укладеного між Дочірнім підприємством «Маккенлі» та Іпотекодавцем, згідно якого Іпотекодавець за рахунок своїх коштів фінансує, а Дочірнє підприємство «Маккенлі» здійснює будівництво житлового приміщення (квартири) під будівельним № 32 на 3 поверсі, орієнтованою загальною площею 69,7 кв.м. у житловому будинку за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Фонтанка, вул. Центральна, буд. 25, корпус 2, то, на думку суду, ця вимога задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

По-перше, чинним законодавством України не передбачено такого способу захисту права як визначення способу виконання рішення суду.

По-друге, порядок вчинення дій, необхідних у випадку повернення записів до Єдиного реєстру обтяжень речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру іпотек, передбачений чинним законодавством України, зокрема, Законом України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (із змінами та доповненнями).

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк „ПОРТО-ФРАНКО в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ „ПОРТО-ФРАНКО, судові витрати, згідно до ст.ст.44,49 Господарського процесуального кодексу України, за рахунок відповідача відшкодуванню не підлягають

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 11 липня 2016 р.

Головуючий суддя Ю.М. Щавинська

Суддя О.В. Цісельський

Суддя Ю.О. Зайцев