РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2016Справа №910/26732/15

За позовом Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав", що виступає на захист майнових прав суб'єкта авторського права в особі BROADCAST MUSIC, INC (BMI)

До Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія "1+1" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (ТРК "Студія "1+1")

За участю третьої особи, що не висуває самостійних вимог ТОВ «Глобал Медіа Груп» Про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав 13 398,00 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Від відповідача Від третьої особине з'явився Фокін С.О. - представник Фокін С.О. - представник

Суть спору:

Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія "1+1" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (ТРК "Студія "1+1") про стягнення 13 398,00 грн.

Ухвалою суду від 15.10.2015 за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 910/26732/15 та призначено розгляд справи на 10.11.2015.

В судове засідання 10.11.2015 представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги та надав письмові пояснення по справі.

В судове засідання 10.11.2015 представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 15.10.2015 не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою від 10.11.2015 розгляд справи відкладення на 25.11.2015.

25.11.2015 відділом діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про дослідження доказів та письмові пояснення.

В судовому засіданні 25.11.2015 оголошено перерву до 04.12.2015.

В судове засідання 04.12.2015 представник позивача з'явився, надав усні пояснення.

В судове засідання 04.12.2015 представник відповідача з'явився, надав в судовому засіданні клопотання про залучення третьої особи, а саме: ТОВ "Глобал Медіа Груп".

Відповідно до ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

За таких обставин, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи № 910/26732/15, суд вважає за доцільне залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ "Глобал Медіа Груп".

Ухвалою від 04.12.2015 розгляд справи відкладено на 20.01.2016 та залучено третю особу.

Ухвалою від 25.01.2016 розгляд справи призначено на 10.02.2016.

03.02.2016 відділом діловодства суду від представника позивача отримані додаткові документи по справі.

09.02.2016 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 10.02.2016 розгляд справи відкладено на 22.03.2016.

Ухвалою від 22.03.2016 розгляд справи відкладено на 06.05.2016.

06.05.2016 розгляд справи не відбувся.

Ухвалою від 10.05.2016 розгляд справи відкладено на 21.06.2016.

21.06.2016 представник позивача не з'явився.

У судовому засіданні 21.06.2016 р. представник відповідача та третьої особи з'явився, надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення відповідача, третьої особи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з частиною першою статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підпунктом «г» частини першої статті 49 Закону встановлено, що організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду в порядку, передбаченому статтею 45 Цивільного процесуального кодексу України, за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У пункті 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» (далі - Постанова № 12) наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Між Broadcast Music Ink. і Організацією 31 грудня 2004 року було укладено договір про взаємне представництво інтересів (надалі - Договір від 31.12.2004), за умовами якого:

- слово «термін» означає період, що починається з 31.12.2004 та закінчується 31.12.2007, при чому даний період дії Договору від 31.12.2004 буде продовжуватися із року в рік автоматично, якщо він не буде розірваний іншою стороною рекомендованим листом, листом-підтвердженням або іншим еквівалентним повідомленням не пізніше ніж за шість місяців до закінчення кожного періоду (пункт «а» Договору від 31.12.2004);

- за Договором від 31.12.2004 Організація є єдиним представником інтересів Broadcast Music Ink. на території України протягом терміну Договору від 31.12.2004 (підпункт «б» пункту 1 Договору від 31.12.2004);

- сторони встановлюють, що Організація та її ліцензіати користуються всіма правами на твори Broadcast Music Ink., властивими для звичайної передачі прав на виконання, і якими користуються ліцензіати Організації на музичні композиції на території України (підпункт «в» пункту 2 Договору від 31.12.2004);

- кожна сторона підтверджує та гарантує, що вона має повні права та повноваження укладати Договір від 31.12.2004 та передавати права, що в ньому містяться, і права, передані за Договором від 31.12.2004, не будуть мати у своїй правовій охороні перешкод та претензій (пункт 7 Договору від 31.12.2004).

Відповідно до частини першої статті 15 Закону майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

З виписок із системи IPI про приналежність автора до членів іноземної авторсько-правової організації, яка управляє майновими правами авторів на колективній основі, вбачається таке:

«ІНФОРМАЦІЯ_1» (правовласник: Songs of kobalt music publishing; іноземна організація колективного управління: BMI).

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У пункті 28 Постанови № 12 зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Згідно зі статтею 1 Закону публічне сповіщення (доведення до загального відома) - це передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гама-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Судом у розгляді даної справи встановлено, що: 22.08.2015 представником Організації Лісовим О.Д. в присутності громадян: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у м. Києві складено Акт, відповідно до якого в період з 21 год. 18 хв. до 22 год. 19 хв. здійснювалась фіксація використання (публічного сповіщення) творів, зокрема «ІНФОРМАЦІЯ_1» (композитор/автор: ОСОБА_6; ОСОБА_7), який використовувалися Студією « 1+1».

Фіксація здійснювалась з використанням відеокамери Panasonic NV-6355 на відеокасету mini DV №273171В/2.

До матеріалів справи долучено доказ - відеокасету mini DV №273171В/2.

Відповідач не заперечував проти факту публічного сповіщення музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1», проте зазначив, що публічне сповіщення було здійснено у складі саме реклами "Durex, real feel".

Судом переглянутий відеозапис фіксації порушення, з якого вбачається, що публічне сповіщення музичного твору відбулося на телеканалі « 1+1» 22.08.2015 р. у складі реклами "Durex, real feel".

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що ним сповіщувався спірний музичний твір у складі реклами на підставі Договору про розповсюдження реклами від 01.05.2011 року №0101511, укладеного із третьою особою і відповідальності за зміст реклами відповідач не несе.

Судом встановлено, договором № 010511 про розповсюдження реклами від 01.05.2011 р., укладеного між Відповідачем та Третьою особою, передбачено, що на умовах та в порядку, передбачених даним договором та додатками до нього, телекомпанія на замовлення агентства надає йому за плату рекламні послуги.

Рекламні послуги - послуги з розповсюдження реклами в ефірі телеканалу, які надаються телекомпанією агентству за даним договором (п. 1.1.10 договору).

Ефір телеканалу - ефірний час (проміжок часу), протягом якого телекомпанія відповідно до ліцензій на мовлення, виданих Національною радою Україні з питань телебачення і радіомовлення, здійснює трансляцію (ретрансляцію) будь-якої аудіовізуальної інформації.

Даний договір набуває чинності від дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2011 р., однак припиняє свою дію не раніше повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним договором (п. 7.1. договору).

Сторони неодноразово продовжувати термін дії договору № 010511 про розповсюдження реклами від 01.05.2011 р. додатковими угодами № 1 від 31.12.2011 р., № 2 від 31.12.2012 р, № 3 від 31.12.2013 р.

Відповідно до ефірної довідки за серпень 2015 року, зокрема надавались рекламні послуги щодо реклами «Durex».

Зокрема додатковою угодою № 4 від 31.12.2014 р. до договору № 010511 про розповсюдження реклами від 01.05.2011 р., сторони продовжили термін дії договору до 31.12.2015 р.

В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Медіа Груп» замовляло рекламні послуги на підставі договору № РГ197 про розповсюдження реклами від 01.05.2011 р., укладеного із ТОВ «Реккітт Бенкізер Хаусолд Енд Хелс Кер Україна» та ТОВ «Медіа Експерт Плюс». Відповідно до умов якого третя особа також не є рекламодавцем.

Відповідно до Договору № РГ197 про розповсюдження реклами від 01.05.2011 р. рекламодавцем є ТОВ «Реккітт Бенкізер Хаусолд Енд Хелс Кер Україна».

Згідно з додатком № 1 (музична довідка) до Правил розміщення реклами на телевізійних каналах, які є учасниками Індустріального Телевізійного Комітету, відповідно до якого рекламний ролик "Durex, real feel" супроводжується музичним твором «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Так, відповідно до Закону України «Про рекламу», реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Згідно з п. 1 ст. 27 Закону України «Про рекламу», відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть, рекламодавці у разі, зокрема, недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами.

Тож, у даному випадку відповідальність за використання музичного твору під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», несе рекламодавець, тобто ТОВ «Реккітт Бенкізер Хаусолд Енд Хелс Кер Україна», а не відповідач.

Подібного правового висновку дійшов Вищий господарський суд України у Постанові від 01.12.2015 року по справі №910/2562/15-г.

Таким чином, твердження позивача щодо незаконного використання відповідачем музичного твору не знаходить свого підтвердження наявними у матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення компенсації за порушення майнового авторського права необгрунтованими, непідтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та спростованими належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.06.2016 р.

СуддяЛ.В. Прокопенко