ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2016 Справа № 904/676/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність б/н від 20.05.2016;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, посвідчення №143 від 03.02.2012

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «КАМА» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2016 по справі № 904/676/16 (суддя Мілєва І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «КАМА», м. Київ

до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України м. Дніпропетровськ

про визнання недійсним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2016 рішенням господарського суду Дніпропетровської області по даній справі в задоволені позову відмовлено в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покладено на позивача.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване відсутністю підстав для скасування оскаржуваного позивачем рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 86/01-14/05-15 від 25.12.2015 по справі № 70/05-03-4/15, яким визнано незаконними дії позивача щодо поширення на етикетках продукції власного виробництва інформації, яка містить неточні відомості щодо назви товару та його споживчих властивостей, у вигляді слова «Оцет», що є порушенням законодавства про захист від недобросовісної конкуренції» та тягне за собою накладення штрафу у розмірі 68000,00 грн.

Непогоджуючись з рішенням господарського суду позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить колегію суддів оскаржуване рішення скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на незаконність прийнятого господарським судом рішення, не погоджується з його змістом та підставами, на яких воно ґрунтується, вважає, що судом порушено норми процесуального права, оскільки не в повному обсязі зясовано та надано оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи.

Апеляційна скарга фактично зводиться апелянтом до того, що позивач використовуючи на етикетках продукції власного виробництва слово «Оцет столовий» діяв у відповідності до технічних, умов регламентованих СОУ 15.87-37-411:2006 «Замінники оцту, одержані з оцтової кислоти», затверджених Мінагрополітики України від 26.09.2006 (далі СОУ), якими визначено класифікацію замінників оцту, до яких відноситься оцет столовий (Код ДКПП 15.87.11.902) та оцет столовий ароматизований (Код ДКПП 15.87.11.900).

Апелянт переконаний в тому, що діяв в межах стандарту - СОУ та не намагався вводити споживача в оману застосуванням на етикетці продукції власного виробництва назви «Оцет столовий», яка є складовою частиною назви оцтового замінника та не може розглядатися окремо від контексту, а є виключно частиною назви продукції «Оцет столовий», тобто виготовленої з оцтової кислоти, а не з харчової сировини, які виготовляються на підставі ДСТУ 2450:2006. При цьому, інформація щодо складу продукту «Оцет столовий» відображена позивачем на етикетці.

Судом першої інстанції не наведено у своєму рішенні підстав, не застосування ним стандарту СОУ та не надано належної оцінки наявному в матеріалах справи листу ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів № 07-16/3474 від 06.11.2015, в якому, на думку апелянта, зазначалося про правомірність використання терміну «оцет столовий» що відповідає коду ДКПП 15.87.11.902 згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016-97.

Окрім зазначеного, апелянт з посиланням на п. 14 Постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» вважає, що місцевим господарським судом у своєму рішенні взагалі не відображено в чому конкретно полягають відповідні наслідки, що могли б настати в результаті дій позивача, і які мають ознаки недобросовісної конкуренції.

04.05.2016 ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні на 26.05.2016.

26.05.2016 відповідач надав відзив на апеляційну скаргу ТОВ Компанія «КАМА», згідно якого просив залишити рішення місцевого господарського суду по даній справі без змін, а апеляційну скаргу ТОВ Компанія «КАМА» без задоволення.

26.05.2016 у судовому засіданні оголошувалася перерва до 30.06.2016.

29.06.2016 згідно розпорядження керівника апарату суду № 682/16 та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів, у звязку з перебуванням у відпустці судді Верхогляд Т.А. члена постійно діючої колегії суддів, справу призначено до розгляду у новому складі колегії суддів, а саме: головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач), суддів: Білецької Л.М., Пархоменко Н.В.

30.06.2016 у судовому засіданні розгляд справи відкладено на 19.07.2016.

19.07.2016 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення зміні або скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти субєкти господарювання, обєднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), субєктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження) тощо.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції.

Повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються Законом України «Про Антимонопольний комітет України», іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом.

Основні завдання, компетенція, повноваження та організаційні засади діяльності територіального відділення Антимонопольного комітету України визначені Положенням про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженим розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23 лютого 2001 року № 32-р.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження, зокрема, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, проводити розслідування або дослідження за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення, надавати попередні висновки стосовно узгоджених дій; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), субєктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження) тощо.

Як вбачається з матеріалів справи Дніпропетровським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України (далі територіальне відділення АМКУ, або відповідач) на виконання доручення Антимонопольного комітету України від 14.08.2015 № 12-01/4586 з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист від недобросовісної конкуренції проведено дослідження ринку виробництва оцтів з харчової сировини та їх замінників, на якому здійснює свою діяльність субєкт господарювання - ТОВ Компанія «КАМА» (далі позивач).

Відповідно до розпорядження адміністративної колегії територіального відділення АМКУ (далі адмінколегія) від 09.10.2015 № 73/01-15/05/15р за ознаками порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції передбаченого ст. 151 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» розпочато розгляд справи № 70/05-03-4/15 (а. с. 27-30 том 1).

За результатами проведеного дослідження 25.12.2015 адмінколегією прийнято рішення № 86/01-14/05-15 по справі № 70/05-03-4/15, яким визнано дії позивача щодо поширення на етикетках продукції інформації «Оцет» в той час як дана продукція не є оцтом з харчової сировини та поширення у такий спосіб неточних відомостей щодо назви товару та його споживчих властивостей, порушенням законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченого ст. 151 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції».

За вчинення вказаного порушення відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» на позивача накладено штраф у розмірі 68000,00 грн.

Під час розгляду справи № 70/05-03-4/15 територіальним відділенням АМКУ встановлено, що згідно довідки з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, основним видом діяльності позивача за КВЕД - 2010: - 10.84 є виробництво прянощів і приправ, у тому числі й продукції: Оцет столовий 9% 1л (штриховий код 103).

На вимогу відповідача № 2209/29/05-15 від 17.08.2015 позивач своїм листом (а. с. 16-18 том 1) надав інформацію щодо виробництва продукції та етикетки продукції з попередньою назвою «Оцет столовий 9%» 1л (а. с. 87 том 1), етикетку з новою (повною) назвою продукції «Оцтова кислота столова 9%. Водний розчин» (а. с. 70 том 1) та наказ товариства від 27.08.2015 № 29/1 про введення продукції у виробництво, затвердження етикетки та нового маркування продукції з назвою «Оцтова кислота столова 9%. Водний розчин», а також виведення з обігу старої етикетки, зміни маркування продукції, виробленої відповідно до умов ТУ У 15.8-2:2007, що зберігається на складах компанії зі старої на нову (а. с. 70 том 1).

На етикетках розміщено інформацію про назву та адресу виробника, назву продукту, склад продукту, умови зберігання, строк придатності, спосіб вживання. До складу продукції входять: вода питна очищена, кислота оцтова харчова синтетична. Згідно інформації нанесеної на етикетки продукції, її виробником є ТОВ Компанія «КАМА».

Підставою для використання назви «Оцет столовий» при виробництві продукції, позивач пояснює розробленими ТУ У 15.8-2:2007 «Оцти харчові фасовані», які перевірені та зареєстровані у 2008 році в ДП «Полтавський регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації». Крім того вказані ТУ були погоджені Полтавською обласною санітарно-епідеміологічною службою (висновок від 17.12.2007 № 05.03.02-06/63393).

У 2014 році позивачем внесено зміну № 4 до ТУ У 15.8-2:2007 «Оцти харчові фасовані. Технічні умови», внаслідок чого змінилася назва продукції з «Оцту столового» на «Оцтову кислоту столову 9%. Водний розчин», а також змінено назву ТУ на «Оцти з харчової сировини та розчин водний харчової оцтової кислоти. Технічні умови». На зміну назви продукції позивач отримав висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-06/6531 від 31.01.2014 (а. с. 50, 56 том 1).

В серпні 2015 року Державною санітарно-епідеміологічною службою України позивачу видано висновок № 05.03.02-04/35968 від 11.08.2015, у відповідності до якого підприємство отримало можливість випускати та реалізовувати продукцію з новою назвою «Оцтова кислота столова 9%. Водний розчин» (а. с. 54 том 1).

Даний вид продукції реалізовується переважно в Полтаві, Києві, Черкасах, Харкові, сумах через дистрибюторів. Заходи по рекламуванню продукції в засобах масової інформації не проводилися.

Основним конкурентом на ринку виробництва та реалізації оцту столового позивач вважає ТМ: «Королівський смак», «Руна», АRO, «Оліс», Вінницьку харчову фабрику та Сумський завод продтоварів.

Приймаючи рішення по справі адмінколегія АМКУ виходила з того, що виробництво оцтів в Україні регламентується ДСТУ 2450:2006 «Оцти з харчової сировини. Загальні технічні умови».

Згідно ДСТУ 2450:2006: оцет з харчової сировини - водяний розчин оцтової кислоти, одержаний біохімічним методом аеробного окислення оцтово-кислими бактеріями харчової спиртовмісної сировини з подальшою пастеризацією, освітленням, фільтрацією, фасуванням.

Водночас, стандартом Мінагрополітики України «Замінники оцту, одержані з оцтової кислоти. Технічні умови» СОУ (а. с. 60-68 том 1) встановлено, що замінники оцту виготовляються шляхом розведення водою харчової оцтової кислоти. Так, відповідно до п. 1.1. СОУ «Замінники оцту, одержані з оцтової кислоти. Технічні умови», цей стандарт поширюється на замінники оцту, які виготовляють шляхом розведення водою харчової оцтової кислоти із застосуванням запашних речовин чи без них.

Відповідно до п. 4.1.4. СОУ, для виготовлення замінників оцту використовують таку сировину:

- кислоту оцтову лісохімічну харчову 70% і 80% (есенцію) згідно з ГОСТ 69684;

- кислоту оцтову х.ч. льодову згідно з ГОСТ 61;

- запашні речовини; воду питну згідно з ГОСТ 2874.

Тобто ДСТУ 2450:2006 «Оцти з харчової сировини. Загальні технічні умови» та СОУ «Замінники оцту, одержані з оцтової кислоти. Технічні умови» визначають різні вимоги для виробників щодо сировини та технології виробництва оцту та його замінників.

Продукція, що виготовлялася згідно ТУ У 15.8-2:2007 та реалізовувалася позивачем під назвою «Оцет столовий» одержана шляхом змішування кислоти оцтової харчової синтетичної з питною водою з подальшою фільтрацією та фасуванням в споживчу тару. Вказані обставини встановлені відповідачем при розгляді справи 70/05-03-4/15 та не оспорюються позивачем по справі.

Таким чином ДСТУ 2450:2006 «Оцти з харчової сировини. Загальні технічні умови» встановлено інші вимоги щодо сировини та технології виробництва оцтів ніж використовує позивач при виробництві продукції за ТУ У 15.8-2:2007 та СОУ, а тому є іншим продуктом.

Отже, інформація, яка розташована на етикетці продукції виробництва ТОВ Компанія «КАМА» у вигляді слова «Оцет» на споживчих етикетках продукції, виробником якої є товариство, містить неточну інформацію щодо назви та споживчих властивостей даного продукту.

З огляду на вищевикладене, дії товариства у вигляді поширення на етикетках продукції інформації «Оцет», в той час як дана продукція не є оцтом з харчової сировини та поширення у такий спосіб неточних відомостей щодо назви товару та його споживчих властивостей, можуть надати неправомірні переваги у конкуренції, може ввести в оману покупців (споживачі сприймаючи інформацію на етикетці продукції у вигляді слова «Оцет» можуть ідентифікувати цей товар, як оцет з харчової сировини) та вплинути на їх наміри щодо придбання саме цього товару, а також призвести до отримання товариством неправомірних переваг перед іншими учасниками ринку, які здійснюють придбання продуктів харчування в обєктах торгівлі.

Згідно ст. 41 Закону України «Про захист економічної конкуренції» доказами по справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення.

З урахуванням зазначених норм чинного законодавства органи Антимонопольного комітету України необмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Службовці відділення здійснюють дії направлені на всебічне та повне зясування обставин справи, а адміністративна колегія територіального відділення робить висновок про наявність чи відсутність в діях відповідного субєкта господарювання ознак порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та приймає рішення за наслідками розгляду відповідної справи.

ОСОБА_3 «Дніпродзержинський завод продтоварів» від 26.08.2014 № 01/233 та ПАТ «Луцьк ФУДЗ» від 09.12.2015 № 3022 (а. с. 111-112 том 1) свідчать про те, що дії ТОВ Компанія «КАМА» щодо поширення на етикетках власної продукції інформації у вигляді напису «оцет» в той час як дана продукція не є оцтом з харчової сировини, мали місце у конкуренції при здійсненні господарської діяльності, а анкети проведеного опитування (а. с. 113-135 том 1), у сукупності зібраних у справі доказів, вказують на позицію споживачів щодо використання слова «оцет» у продукції, яка містить у своєму складі кислоту оцтову синтетичну харчову, а також вплив інформації у вигляді напису на етикетці продукції «оцет столовий» або «оцет» на їх намір щодо придбання такого товару, як такого, що виготовлений з натуральної сировини.

При визначенні штрафу, адмінколегією АМКУ враховано, що порушення позивачем законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, що було предметом розгляду справи є припиненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» вчинення субєктами господарювання дій, визначених цим Законом як недобросовісна конкуренція, тягне за собою накладення штрафу у розмірі до пяти відсотків доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) субєкта господарювання за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Дохід (виручка) товариства позивача за 2014 рік, згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємств складає 33127100,00 грн. (тридцять три мільйона сто двадцять сім тисяч сто грн.). Тобто визначений відповідачем штраф у сумі 68000 грн. не перевищує пяти відсотків доходу позивача за 2014 рік.

Апелянт (позивач) вважає рішення адмінколегії АМКУ № 86/01-14/05-15 від 25.12.2015 по справі № 70/05-03-4/15 безпідставним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства, оскільки використання назви «Оцет столовий» відноситься до категорії «Замінники оцту», є дозволеною та не забороненою діючими стандартами на час винесення оспорюваного рішення АМКУ та винесення рішення місцевим господарським судом.

Так апелянт посилається на той факт, що в Україні діють два стандарти щодо оцтів з харчової сировини та замінників оцту, а саме:

- технічні умови СОУ 15.87-37-411:2006 «Замінники оцту, одержані з оцтової кислоти» затверджених Мінагрополітики України від 26.09.2006, яким визначено класифікацію замінників оцту, до яких відноситься оцет столовий (Код ДКПП 15.87.11.902) та оцет столовий ароматизований (Код ДКПП 15.87.11.900);

- загальні технічні умови ДСТУ 2450:2006 «Оцти з харчової сировини» затвердженого Держспоживстандартом України 10.29.2007, до якого відноситься оцет яблучний, оцет винний, оцет спиртовий, оцет спиртовий ароматизований.

Апелянт посилається на виготовлення ним продукції виключно в межах стандарту СОУ «Замінники оцту, одержані з оцтової кислоти» (п. 3 «Класифікація») і не намагався вводити споживача в оману, оскільки назвою «Оцет столовий» підкреслював, що продукт відноситься до замінників оцту, відображав інформацію про те, що він виготовлений з оцтової кислоти, а не з харчової сировини.

Товариство зазначає, що продукцію під назвою «Оцет столовий» виробляли згідно ТУ У 15.8-2:2007 з 2008 року по 07.09.2015, «Оцтова кислота столова 9%. Водний розчин» почали виробляти з 11.09.2015, а тому рішення про початок розслідування розпорядження адмінколегії АМКУ № 73/01-15/05-15р. від 09.10.2015 є на його думку неправомірним.

З огляду на вищенаведене апелянт вважає, що продукція яку він виготовляв з назвою «Оцет столовий» не суперечить законодавству про захист від недобросовісної конкуренції.

Спір у справі виник у звязку із оскарженням позивачем правомірності прийнятого відповідачем рішення та накладення на його підставі штрафу за порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції.

Вказані апелянтом доводи не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» недобросовісною конкуренцією є будь-які дії у конкуренції, що суперечать торговим та іншим чесним звичаям у господарській діяльності.

Недобросовісною конкуренцією є дії у конкуренції, зокрема визначені главами 2 - 4 зазначеного Закону.

Статтею 151 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» встановлено норми щодо заборони поширення інформації, що вводить в оману, а саме: поширенням інформації, що вводить в оману, є повідомлення субєктом господарювання, безпосередньо або через іншу особу, одній, кільком особам або невизначеному колу осіб, у тому числі в рекламі, неповних, неточних, неправдивих відомостей, зокрема внаслідок обраного способу їх викладення, замовчування окремих фактів чи нечіткості формулювань, що вплинули або можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) чи реалізації (продажу, поставки, виконання, надання) товарів, робіт, послуг цього субєкта господарювання.

Інформацією, що вводить в оману є зокрема, відомості, які: містять неповні, неточні або неправдиві дані про походження товару, спосіб виготовлення, споживчі властивості.

Згідно Технічного регламенту щодо правил маркування харчових продуктів, який затвердженого наказом Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.10.2010 № 487 вимоги до маркування харчових продуктів повинні забезпечувати надання споживачу необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про харчовий продукт. У маркуванні, оформленні, рекламуванні харчових продуктів забороняється використання будь-якої інформації, яка вводить в оману споживача або містить інформацію щодо властивостей харчового продукту, яких у нього немає (п. 6 технічного регламенту).

Назва харчового продукту повинна бути зрозумілою для споживача, конкретно та точно характеризувати продукт, розкривати його природу, походження, надавати можливість відрізняти певний вид харчового продукту від інших аналогічних видів харчових продуктів.

До назви продукту необхідно долучати інформацію щодо характерних властивостей, фізичного стану продукту або спеціального оброблення, якому піддавався харчовий продукт (наприклад, порошкоподібний, сухий, концентрований, заморожений, копчений, пастеризований, охолоджений, стерилізований тощо), якщо відсутність такої інформації може ввести в оману споживача (п. 7 технічного регламенту).

Як вже було зазначено вище, апелянт посилається на використання ним у виробництві оцту технічних умов СОУ (а. с. 59-68 том 1), які на сьогодні залишаються чинними, і якими в залежності від технології виробництва оцет поділяють на такі види: як оцет столовий та столовий ароматизований (п. 3 Класифікація).

Проте, на думку колегії суддів, таке твердження спростовується пунктом 1.1. «Сфера застосування» СОУ, згідно якого цей стандарт поширюється на замінники з застосуванням запашних речовин чи без них (далі за текстом оцет), фасовані призначені для реалізації через торгівельну мережу, систему громадського харчування. Тобто в тексті технічних умов СОУ їх розробником застосовано скорочення словосполучення замінники з застосуванням запашних речовин чи без них, скороченням слова оцет.

В даному ж випадку п. 3 СОУ, у разі не застосування скорочення визначеного п. 1.1. «оцет» встановлює, що залежно від технології виробництва замінники оцту поділяють на такі види: столовий, столовий ароматизований. При цьому СОУ не вказує на можливість використання певних назв продуктів, а лише визначає класифікацію замінників оцту серед яких наявний замінник оцту столовий.

З метою розяснення питання щодо того чи може продукція до складу якої входить кислота синтетична харчова називатися оцтом столовим, територіальне відділенням АМКУ зверталося з листом до ДП «Укрметртестстаднарт» (м. Київ), яке у свою чергу повідомило (а. с. 192 том 1), що продукція, до складу якої входить синтетична оцтова кислота може називатися: «Кислота оцтова синтетична» або «Оцтова кислота харчова» або «Замінник оцту», що обумовлено наступним:

- ДК 016:2010 «Державний класифікатор України. Державний класифікатор продукції та послуг», що включає в себе такий вид продукції, як оцет та замінники оцту, одержані з оцтової кислоти (ДКПП 10.84.11);

- Міністерство аграрної політики та продовольства України, листом від 01.03.2013 № 37-32-2-15/4257, запропонувало внести зміни в технічні умови на оцти столові, в частині зміни назви технічних умов та змінити назву «Оцет столовий» на «Кислоту оцтову синтетичну» або «Оцтову кислоту харчову» в залежності від її походження.

Згідно Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів» від 23.12.1997 № 771/97-ВР та згідно Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-ХІІ назва харчового продукту не повинна вводити споживача в оману.

Термін: «оцет столовий» присвоювався згідно з ДК 016-97 «Державний класифікатор України. Державний класифікатор продукції та послуг, який на сьогоднішній день не є чинним (втратив чинність з 31.12.2012 на підставі Наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 457 від 11.10.2010).

Вищевказане також підтверджується наявним в матеріалах справи листом Мінагрополітики та продовольства України від 24.12.2013 № 37-32-2-15/26451 та листом ДП «Полтавстандартметрологія» від 06.11.2015 № 07-16/3474 (а. с. 58, 69 том 1).

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним відповідачем факт того, що Товариство, через інших осіб (дистрибєторів, обєкти роздрібної торгівлі продовольчими товарами) невизначеному колу осіб (потенційним покупцям, які здійснюють придбання продуктів харчування в обєктах торгівлі) поширювало неточні відомості щодо назви та споживчих властивостей продукції, що могло вплинути на наміри цих осіб придбати товар цього субєкта господарювання.

Висновок місцевого господарського суду відносно того, що напис на споживчих етикетках продукції позивача «Оцет», містить неточну інформацію щодо назви та споживчих властивостей даного продукту і може надати неправомірні переваги у конкуренції колегія суддів вважає правильним. Відповідно правильним є й рішення адмінколегії територіального відділення АМКУ щодо накладення на позивача штрафу за вчинення правопорушення передбаченого законодавством про захист від недобросовісної конкуренції.

Отже, з урахуванням всього вищевикладеного, вимоги позивача про визнання недійсним та скасування рішення адмінколегії Дніпропетровського обласного територіального відділення АМКУ від 25.12.2015 № 86/01-14/05-15 по справі № 70/05-03-4/15 «Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу» господарським судом правомірно визнано необґрунтованими, а отже такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеними обставинами, не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції, а тому, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення без змін.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 101, 103, 105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «КАМА» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2016 по справі № 904/676/16 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено 20.07.2016.

Головуючий Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.М. Білецька

ОСОБА_4