ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" липня 2016 р.Справа № 924/472/16

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СВ ТЕК" Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

до товариства з обмеженою відповідальністю "Полонська гірнича компанія" Хмельницька область, Полонський район, м. Полонне

про стягнення 175804,74 грн. боргу

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю від 09.06.2016р.

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні у відповідності до ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 185049,05 грн., з яких: 175804,74 грн. - борг; 7972,74 грн. - інфляційні втрати; 1271,57 грн. 3% річних.

В судовому засіданні представник позивача подав клопотання про зменшення позовних вимог від 11.07.2016р., в якому просить суд стягнути 175804,74 грн. боргу.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, зменшення позовних вимог приймається судом. Таким чином, предметом розгляду спору є стягнення 175804,74 грн. боргу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на невиконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №2016-03 від 27.01.2016р.

Зазначає, що в додатком №1 до договору було погоджено, що відповідач здійснює розрахунок за поставлений товар у розмірі 100% його вартості протягом 15 календарних днів з дати відвантаження товару, зазначеного у видатковій накладній.

Вказує, що 04.02.2016р. позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 175804,74 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №16 від 04.02.2016р. та товарно-транспортною накладною №SV16003 від 04.02.2016р.

Стверджує, що відповідач свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару не виконав, внаслідок чого утворився борг.

Повідомляє, що вимоги про погашення боргу залишені відповідачем без відповіді.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, витребуваних пояснень не надав. Ухвала від 30.06.2016р., яка направлялася на юридичну адресу відповідачу повернута до суду із відміткою відділення поштового звязку про причину повернення: „за закінченням терміну зберігання.

Судом враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвали надсилаються сторонам за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала вручена їм належним чином. Згідно з п. 3.9.1. постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.11р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Зважаючи на те, що судом вжито всіх передбачених ГПК України заходів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи та враховуючи обмеженість строків вирішення даного спору, суд доходить висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи, господарським судом встановлено наступне:

27.01.2016р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Карталбуд" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "СВ ТЕК" (постачальник) укладено договір поставки №2016-03, відповідно до умов якого, постачальник в порядку та на умовах, визначених договором передає у власність покупця, а покупець приймає та оплачує обладнання Метсо (надалі товар) в асортименті, у кількості з якісними показниками та у терміни, встановлені у відповідних додатках до договору (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 1.2. договору асортимент, кількість та якість, ціна за одиницю товару та загальна ціна товару, термін поставки обумовлюються в додатках до даного договору, які погоджуються сторонами попередньо, додаються до договору та є його невідємною частиною.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що якщо інше не погоджено сторонами у відповідних додатках до договору, покупець проводить 100% передоплату вартості товару впродовж трьох робочих днів з дати отримання відповідного рахунку від постачальника.

У випадку порушення зобовязання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором (п. 8.1. договору).

Договір вступає в дію після підписання обома сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2016р.

Згідно з п. 11.1. договору визначено, що умови даного договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін. Усі зміни і доповнення до даного договору є невідємною його частиною і вважаються дійсними, якщо вони зроблені в письмовій формі, підписані уповноваженими представниками обох сторін і завірені печатками сторін.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

27.01.2016р. сторонами підписано додаток №1 до договору №2016-03 від 27.01.2016р., в якому погоджено асортимент, кількість, ціну товару та умови та строки поставки і оплати. Зокрема визначено, що оплата за поставлений товар здійснюється у розмірі 100% вартості товару протягом 15 календарних днів з дати відвантаження товару, зазначеного у видатковій накладній.

На виконання умов договору позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 175804,74 грн.. що підтверджується видатковою накладною №16 від 04.02.2016р., товарно-транспортною накладною №SV16003 від 04.02.2016р. та довіреністю на отримання товару №1 від 04.02.2016р.

На оплату поставленого товару позивачем виставлено рахунок №27 від 04.02.2016р. на суму 175804,74 грн.

У листі від 11.03.2016р. за вих. №19 позивач вимагав здійснити оплату за поставлений товар у найкоротший термін.

Також позивачем 12.04.2016р. була направлена відповідачу претензія про сплату боргу від 08.04.2016р. №42. Однак, відповідач від отримання претензії з додатками (згідно опису вкладення) відмовився, що підтверджується довідкою поштового відділення про причину повернення поштового відправлення.

Враховуючи, що відповідач своїх зобовязань за договором поставки не виконав, позивач звернувся з позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути 175804,74 грн. боргу.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 11 ЦК України та ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З матеріалів справи вбачається, що 27.01.2016р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Карталбуд" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "СВ ТЕК" (постачальник) укладено договір поставки №2016-03, відповідно до умов якого, постачальник в порядку та на умовах, визначених договором передає у власність покупця, а покупець приймає та оплачує обладнання Метсо (надалі товар) в асортименті, у кількості з якісними показниками та у терміни, встановлені у відповідних додатках до договору (п. 1.1. договору).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 265 ГК України, відповідно до якої за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 ГК України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання та одностороння зміна умов договору не допускається.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як слідує з матеріалів справи, позивач на виконання зобовязань за договором здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 175804,74 грн., що підтверджується видатковою накладною №16 від 04.02.2016р., товарно-транспортною накладною №SV16003 від 04.02.2016р. та довіреністю на отримання товару №1 від 04.02.2016р.

В додатку №1 від 27.01.2016р. до договору №2016-03 від 27.01.2016р. сторонами погоджено, що оплата за поставлений товар здійснюється у розмірі 100% вартості товару протягом 15 календарних днів з дати відвантаження товару, зазначеного у видатковій накладній.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Враховуючи зазначене, кінцевий строк для оплати поставленого товару - 19.02.2016р. Однак оплати за поставлений товар відповідачем не здійснено.

Таким чином, у звязку з невиконанням своїх грошових зобовязань за договором, у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 175804,74 грн.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач своїх зобов'язань щодо оплати одержаного товару не виконав, позовні вимоги про стягнення боргу в розмірі 175804,74 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обовязок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно положень статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги ТОВ "СВ ТЕК" є обґрунтованими, підтвердженні доказами, наявними в матеріалах справи, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у справі покладаються на відповідача у звязку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "СВ ТЕК" Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг до товариства з обмеженою відповідальністю "Полонська гірнича компанія" Хмельницька область, Полонський район, м. Полонне про стягнення 175804,74 грн. боргу задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Полонська гірнича компанія" (Хмельницька область, Полонський район, м. Полонне, вул. Декабристів, 53, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СВ ТЕК" (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Леніна, 60Б, ) 175804,74 грн. (сто сімдесят пять тисяч вісімсот чотири гривні 74 коп.) боргу, 2637,07 грн. (дві тисяч шістсот тридцять сім гривень 07 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено: 12.07.2016р.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, ТОВ "СВ ТЕК"(50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Леніна, буд. 60 Б) .

3 - відповідачу, ТОВ "Полонська гірнича компанія"(30500, Хмельницька область, Полонський район, м.Полонне, вул. Декабристів, буд. 53) простим.