ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.07.2016 Справа № 905/1543/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Новіковій В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства БГ Банк, м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод", м. Краматорськ

про стягнення 9324647,25 грн.

Представники сторін

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю

В судовому засіданні оголошувалась

перерва з 08.06.2016 по 29.06.2016 та з

29.06.2016 по 06.07.2016

Суть спору: Позивач, Публічне акціонерне товариство БГ Банк, м. Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод", м. Краматорськ про стягнення 9325901,83 грн., з яких 3000000,00 грн. - заборгованість по простроченому кредиту, 1099064,48 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 430673,36 грн. - заборгованість зі сплати пені за несвоєчасно сплачені проценти по кредиту, 2205780,82 грн. - заборгованість зі сплати пені за несвоєчасно сплачений кредит, 2009045,06 грн. - інфляційні нарахування на розмір заборгованості, 263415,74 грн. - інфляційні нарахування на суму несплачених відсотків, 290612,85 грн. - розмір трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості по простроченому кредиту, 27309,51 грн. - розмір трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості за простроченими та несплаченими відсотками.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов кредитного договору (про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії) №17000/1/14 від 17.02.2014.

Ухвалою від 26.04.2016 господарського суду Донецької області порушено провадження по справі №905/1543/16.

Відповідач у судових засіданнях та у відзиві на позовну заяву від 07.06.2016 зазначив, що позовні вимоги визнає частково на суму: 3000000,00 грн. заборгованість по простроченому кредиту, 1099064,48 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 1816644,39 грн. інфляційні нарахування на розмір заборгованості, 197564,63 грн. інфляційні нарахування на суму несвоєчасно сплачених процентів по кредиту, 155095,89 грн. розмір трьох відсотків річних на суму заборгованості по простроченому кредиту, 27309,51 грн. розмір трьох відсотків річних на суму заборгованості за простроченими та несплаченими відсотками. Щодо задоволення позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасно сплачені проценти по кредиту та пені за несвоєчасно сплачений кредит, нарахованої за період з 09.07.2014 по 28.03.2016, відповідач заперечує на підставі ст. 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України. Відповідач заперечує також проти стягнення інфляційних нарахувань в сумі заявленої позивачем, та з посиланням на п. 3.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013, провів власні розрахунки.

Позивач, Публічне акціонерне товариство БГ Банк, м. Київ, через канцелярію суду 08.06.2016 надав клопотання про зменшення розміру позовних вимог (вих. №15-517 від 07.06.2016), відповідно до якого просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод", м. Краматорськ заборгованість за кредитним договором №17000/1/14 від 17.02.2014, а саме: 3000000,00 грн. - заборгованість по простроченому кредиту, 1209228,42 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 430673,36 грн. - заборгованість зі сплати пені за несвоєчасно сплачені проценти по кредиту, 2205780,82 грн. - заборгованість зі сплати пені за несвоєчасно сплачений кредит, 2009045,06 грн. - інфляційні нарахування на розмір заборгованості, 263415,74 грн. - інфляційні нарахування на суму несплачених відсотків, 172602,74 грн. - розмір трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості по простроченому кредиту, 33901,11 грн. - розмір трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості за простроченими та несплаченими відсотками.

Частина 4 статті 22 ГПК України визначає права, які належать лише позивачу. Так, відповідно до зазначеної норми права, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву про зменшення розміру позовних вимог до розгляду та розглядає зменшені позовні вимоги.

Позивач в судових засіданнях наполягав на задоволенні позовних вимог з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог та надав пояснення по суті спору.

Відповідач надав клопотання № 08/20 від 24.06.2016 про відстрочку виконання рішення до 31.12.2016. Позивач у відповідності до заяви №15-574 від 05.07.2016 просить повернути без розгляду заяву про відстрочку виконання рішення.

Розгляд справи неодноразово відкладався на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України та продовжувався на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з правами та обовязками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши в засіданнях пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

17.02.2014 між Публічним акціонерним товариством Банк Перший, правонаступником якого є позивач, Публічне акціонерне товариство БГ Банк, м. Київ відповідно до п.1.4.статуту Публічного акціонерного товариства БГ Банк (нова редакція), (надалі - банк) та відповідачем, Публічним акціонерним товариством "Старокраматорський машинобудівний завод", м. Краматорськ (надалі - позичальник) був укладений кредитний договір №17000/1/14 (надалі - кредитний договір).

За своєю правовою природою договір №17000/1/14 від 17.02.2014 є кредитним договором, згідно якого, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк, на умовах передбачених цим договором, відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію (далі кредитна лінія) на наступних умовах:

- загальний ліміт кредитування за кредитною лінією 3000000,00 грн. (п. 1.1.1 кредитного договору);

- кредитна лінія відкривається з 17 лютого 2014 р. по 08 липня 2014 р. (п. 1.1.2 кредитного договору);

- кредит позичальнику надається впродовж строку дії кредитної лінії в повному обсязі або окремими частинами «траншами» в межах суми загального ліміту кредитування, зазначеної п. 1.1.1 цього договору на підставі письмової заяви на отримання кредиту позичальника, викладеної в формі, передбаченій цим договором, та за умови належного виконання позичальником своїх зобовязань згідно з цим договором. (п. 1.1.3 кредитного договору);

- процентна ставка за користування кредитом 21 процентів річних (п. 1.1.4 кредитного договору);

- кредит надається позичальнику на наступні цілі: поповнення обігових коштів (п.1.1.5 кредитного договору);

- остаточна дата повернення (повного погашення) кредиту - 08 липня 2014 року (п.1.1.6 кредитного договору)

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору зобовязання банку перед позичальником за цим договором надати транш кредиту припиняються в момент надання такого траншу позичальнику в сумі, визначений у заяві.

Згідно пункту 3.2 кредитного договору банк видає кредит позичальнику в межах загального ліміту кредитування кредитної лінії, з урахуванням умов п. 1.1.3 Договору, в безготівковій формі шляхом перерахування суми кожного окремого траншу кредиту на поточний рахунок позичальника згідно з заявою позичальника, отриманою банком у строк, не менше як за один банківський день до дати видачі кожного окремого траншу кредиту, та за умови виконання позичальником своїх зобовязань, визначених даним договором. При цьому днем надання кредиту вважається дата зарахування суми кредиту на поточний рахунок позичальника.

Факт видачі кредиту підтверджується матеріалами справи, а саме заявами на отримання кредиту № 53/1-82 від 17.02.2014 на суму 1700000,00 грн. та № 53/1-90 від 18.02.2014 на суму 1300000,00 грн. в рамках договору про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №17000/1/14 від 17.02.2014, банківськими виписками та не заперечується відповідачем.

У відповідності до п.п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5 кредитного договору проценти за користування позичальником кредитом нараховуються банком у валюті кредиту з дня надання кредиту до дня його фактичного погашення на суму фактичного щоденного залишку заборгованості позичальника за кредитом. Нарахування процентів здійснюється не рідше одного разу на місяць (не пізніше останнього робочого дня місяця) та в день остаточного повернення кредиту. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту і не враховується день, в який наступає повне фактичне погашення кредиту. У разі наявності, після настання строку погашення, несвоєчасної сплаченої позичальником заборгованості по кредиту за договором, банк нараховує на суму фактичного щоденного залишку такої простроченої заборгованості за кредитом проценти, виходячи із процентної ставки зазначеної у п. 1.1.4 договору. При розрахунку процентів враховується день виникнення простроченої заборгованості по кредиту не враховується день, в який наступає повне фактичне погашення простроченої заборгованості по кредиту. При розрахунку процентів використовується метод «факт/факт», виходячи із фактичної кількості днів у календарному місяці та в році. Позичальник сплачує нараховані проценти в валюті кредиту, щомісячно, не пізніше по 5-е числа місяця, наступного за календарним місяцем користування кредитом, та в день остаточного повернення кредиту на рахунок №000 в ПАТ «Банк Перший», код банку в системі електронних платежів (МФО) 320995, ідентифікаційний код 05763642. У разі несвоєчасної сплати позичальником заборгованості за нарахованими процентами у встановлені цим договором строки, суми непогашених у строк процентів визнаються простроченими та наступного банківського дня перераховуються на рахунки для обліку прострочених нарахованих доходів.

У звязку з невиконанням позичальником своїх зобовязань за кредитним договором позивач направив на адресу відповідача письмову вимогу вих. № 15-359 від 04.04.2016 щодо погашення заборгованості за кредитним договором №17000/1/14 від 17.02.2014, в якому вимагав негайно (не пізніше 5-х банківських днів з дня відправлення даної вимоги) погасити в повному обсязі всю заборгованість. Докази направлення вимоги відповідачу 04.04.2016 цінним листом наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позивач доводить банківськими виписками, що станом на 07.06.2016 заборгованість по простроченому кредиту складає 3000000,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками складає 1209228,39 грн.

Відповідачем до прийняття судового рішення не надано доказів погашення заборгованості за кредитним договором, в результаті чого господарський суд робить висновок, що сплату цих сум заборгованості не здійснено до теперішнього часу.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України визначає основні процесуальні права та обов'язки сторін. Зокрема, відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Відповідно до ч.5 ст.78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Визнання позову відповідачем - це безумовне погодження задовольнити матеріально-правову вимогу позивача в тому вигляді, в якому вона міститься у позовній заяві.

Відповідач, в тому числі, визнав позов в частині стягнення заборгованості по простроченому кредиту у розмірі 3000000,00 грн. та відсотків в розмірі 1099064,48 грн. (станом на 28.03.2016).

На підставі вищевикладеного та враховуючи часткове визнання позову суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості по простроченому кредиту у розмірі 3000000,00 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі 1209228,42 грн., суд їх задовольняє частково у розмірі 1209228,39 грн. з урахуванням інформації, наявної в банківських виписках та розрахунках.

Позивачем заявлено також до стягнення заборгованість зі сплати пені за несвоєчасно сплачені проценти по кредиту в розмірі 430673,36 грн. за період з 09.07.2014 по 28.03.2016 та заборгованість зі сплати пені за несвоєчасно сплачений кредит в розмірі 2205780,82 грн. за період з 09.07.2014 по 28.03.2016.

Згідно п. 9.4 кредитного договору за порушення, встановлених цим договором, остаточної дати погашення та/або сплати процентів за користування кредитом та/або сплати комісійних доходів передбачених кредитним договором після настання строку остаточної дати погашення, визначеного пунктом 1.1.6 кредитного договору, позивач має право нараховувати та стягувати, а позичальник зобов'язаний сплатити на письмову вимогу позивача, не пізніше 5-ти банківських днів з дня/дати відправлення письмової вимоги банку, пеню за кожен день прострочення платежу, яка обчислюється від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Сторони домовились, згідно ст. 232 Господарського кодексу України, що штрафні санкції передбачені, зокрема, п.п. 9.2, 9.3., 9.4., 9.5 договору нараховуються банком протягом 3 (трьох) років від дня, коли зобовязання мало бути виконаним позичальником (п.9.7 кредитного договору).

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На час розгляду справи антитерористична операція триває.

Згідно зі ст. 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У відповідності до ч. 5 ст. 11 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 був затверджений перелік населених пунктів, до якого включено м. Краматорськ, де проводить свою господарську діяльність відповідач, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

05.11.2014р. Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження № 1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 у справі №826/18327/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Тар Альянс до Кабінету Міністрів України визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.01.2015 у зазначеній адміністративній справі залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України К/800/19383/15 від 28.07.2015 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р була зупинена на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014.

Одночасно, відповідно до ст. 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" антитерористична операція включає комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності. Райони проведення антитерористичної операції визначаються у тому числі керівництвом антитерористичної операції.

Керівником Антитерористичного центру при СБУ виданий Наказ від 07.10.2014 №33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області з терміном дії з 07.04.2014 року.

Таким чином, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014 визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України. Закріплене в ст.2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції право суб'єкта господарювання, який проводив та/або проводить свою господарську діяльність на території, де проводилась або проводиться антитерористична операція не може бути ілюзорним та носити декларативний характер. У розумінні положень ст. 58 Конституції України приписи ст. 2 означеного закону відносно заборони нарахування пені з 14 квітня 2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних вилучень щодо їх незастосування.

У відповідності до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого включено м. Краматорськ, де проводить свою господарську діяльність відповідач. Визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053.

На підставі вищевикладеного, враховуючи приписи Закону України Про боротьбу з тероризмом, прийнятий на його виконання та виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" наказ керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, суд застосовує до правовідносин між позивачем та відповідачем ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", та відмовляє в задоволені вимог щодо стягнення пені, нарахованої в період проведення антитерористичної операції, тобто пені за несвоєчасно сплачені проценти по кредиту в розмірі 430673,36 грн. за період з 09.07.2014 по 28.03.2016 та заборгованість зі сплати пені за несвоєчасно сплачений кредит в розмірі 2205780,82 грн. за період з 09.07.2014 по 28.03.2016.

Позивачем заявлено також до стягнення інфляційні нарахування на розмір заборгованості по кредиту - 2009045,06 грн., інфляційні нарахування на суму несплачених відсотків - 263415,74 грн., три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості по простроченому кредиту - 172602,74 грн., три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості за простроченими та несплаченими відсотками - 33901,11 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є штрафними санкціями (штрафом, пенею), а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Як зазначено у п. 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

В п. 1.9. Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Відповідно до п. 4.5 кредитного договору позичальник сплачує нараховані проценти в валюті кредиту, щомісячно, не пізніше по 5-е числа місяця, наступного за календарним місяцем користування кредитом, та в день остаточного повернення кредиту на рахунок №000 в ПАТ «Банк Перший», код банку в системі електронних платежів (МФО) 320995, ідентифікаційний код 05763642, у разі несвоєчасної сплати позичальником заборгованості за нарахованими процентами у встановлені цим договором строки, суми непогашених у строк процентів визначаються простроченими та наступного банківського дня перераховуються для обліку прострочених нарахованих доходів. Отже, строк сплати процентів по 5-е числа кожного місяця, відповідач вважається прострочивши сплату відсотків з наступного банківського дня після 5-е числа.

Однак, позивач при розрахунку 3% річних та інфляційних витрат не враховує вимоги Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», а також умови п.4.5 кредитного договору та встановлює періоди нарахування з першого, другого, третього числа місяця, наступного за календарним місяцем користування кредитом.

Самостійно здійснивши розрахунок сум індексу інфляції у відповідності до п.п. 1.9., 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013, суд дійшов висновку, що у цій частині позовні вимоги до відповідача підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню інфляційні нарахування на розмір заборгованості за кредитом у розмірі 1816644,39 грн., інфляційні нарахування на суму несплачених відсотків у розмірі 197564,64 грн.

З огляду на наявність заборгованості, господарський суд частково задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних, та стягує з відповідача три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості по простроченому кредиту - 172602,74 грн. за період з 09.07.2014 по 07.06.2016, три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості за простроченими та несплаченими відсотками 33552,84 грн. за період з 09.07.2014 по 07.06.2016.

29.06.2016 відповідач звернувся до суду з заявою №08/20 від 24.06.2016 про відстрочку виконання рішення. В заяві відповідач, з посиланням на ст.ст. 22, 83, 121 ГПК України, просить суд надати відстрочку виконання рішення на строк до 31 грудня 2016 року.

Заява обгрунтована тим, що з травня 2014 року по березень 2016 року ПАТ «Старокраматорський машинобудівний завод» знаходиться в тяжкому фінансово-економічному стані з наступних обєктивних причин: нерегулярні розрахунки контрагентів за договорами за відвантажену продукцію, спричинені проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей; відмова співпраці російських контрагентів; як наслідок спад виробництва на підприємстві, збиток за І квартал 2016 року 12 млн. 337 тис. грн. Також, відповідач зазначає, що Донецьким окружним адміністративним судом розглянута справа №805/1385/16-а за позовом в.о. прокурора м. Краматорська в інтересах держави в особі УПФУ у м. Краматорську до ПАТ «СКМЗ» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списками №1 та №2 в розмірі 1210210,20 грн. Постановою від 08 червня 2016 року зазначену суму стягнуто з підприємства, а за заявою ПАТ «СКМЗ» суд надав розстрочку виконання зазначеної постанови на 24 місяці. Крім того, відповідач зазначає, що через відсутність достатнього обєму грошових коштів немає змоги сплати позивачу одним платежем суму заборгованості, одночасне погашення заборгованості призведе до ще більших негативних наслідків на підприємстві. Відповідач у заяві звертає увагу суду на те, що станом на червень 2016 року ПАТ «СКМЗ» розрахувалось з заборгованістю за заробітною платою, має замовлення на виготовлення продукції, підприємством укладено договори з новими специфікаціями на поставку продукції власного виробництва з відстрочкою оплати. Тобто в ІІІ кварталі 2016 року ПАТ «СКМЗ» отримає грошові кошти за поставлену продукцію.

До заяви про відстрочку виконання рішення відповідач додав копію ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 25.05.2016 по справі №805/1385/16-а, копію постанови Донецького окружного адміністративного суду від 08.06.2016 по справі №805/1385/16-а, копію заяви про відстрочку виконання постанови від 10 червня 2016 року, копію типового договору №088М-36 від 30 березня 2015 року, копії специфікацій №37 від 30.03.2016, №38 від 26.01.2016, №40 від 26.04.2016, №41 від 26.04.2016, №42 від 16.05.2016, копію договору №200 SAP № від 18.01.2016, копію звіту про фінансові результати за 1 кв. 2016 року, копію оголошення про закупівлю від 31.03.2016, копію заяви підтвердження наміру взяти участь у процедурі закупівлі від 05.04.2016, копії листів щодо внесення змін від 03.06.2016 №18-23/1-38 та від 13.06.2016 №18-23/1-52, копії банківських виписок.

Публічне акціонерне товариство БГ Банк, м. Київ просить суд повернути відповідачу без розгляду заяву про відстрочку виконання рішення від 24.06.2016 №08/20, оскільки вважає, що дана заява подана передчасно до набрання рішенням законної сили, а також відповідачем не було надано позивачеві додатків до заяви, що є порушенням приписів п.6 ч.1 ст.63, ст.121 Господарського процесуального кодексу України. Розглянувши зазначену заяву позивача господарський суд залишає її без задоволення, оскільки відповідно до пункту 6 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України надає суду право при прийнятті рішення відстрочити або розстрочити виконання рішення суду, отже віддповідач може звернутися до суду з клопотанням про відстрочення виконання рішення як до винесення рішення так і після у відповідності до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України. В судовому засідання 29.06.2016 представник позивача отримав копію заяви про відстрочення виконання рішення, у судовому засіданні була оголошена перерва та позивач мав можливість висловити свою думку стосовно наданого відповідачем клопотання.

Відповідно до п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. за № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення, має бути підтверджена відповідними засобами доказування, а до заяви повинні бути додані докази щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 26.02.2015 № 134 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства БГ Банк виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення від 27.02.2015 року № 43 Про початок процедури ліквідації ПАТ БГ Банк та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку. Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства БГ Банк з 27 лютого 2015 року, призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ БГ Банк ОСОБА_3 строком на 1 рік з 27 лютого 2015 року по 26 лютого 2016 року. Рішення Фонду від 11.02.2016 №146 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «БГ Банк» на два роки по 26.02.2018 включно.

Таким чином, скрутне фінансове становище Публічного акціонерного товариства БГ Банк є загальновідомим фактом.

Діяльність банку під час здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом та який має пріоритет перед іншими нормами законодавства України під час ліквідації банків та в питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, банківська діяльність банку, що ліквідується, завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Відповідно до статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" до повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію відноситься зокрема вжиття заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Зі змісту Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб вбачається, що основною його метою є захист інтересів фізичних осіб - вкладників банку.

З урахуванням наведеного, відстрочка виконання рішення суду на строк до 31 грудня 2016 року, тягне за собою спричинення порушення прав вкладників банку, крім того відповідачем жодним чином не обґрунтовано термін, на який слід відстрочити виконання судового рішення.

Відповідно до наданих відповідачем банківських виписок у позичальника на поточних рахунках у червні 2016 були наявні грошові кошти, однак відповідач не здійснював погашення заборгованості за кредитом та відсотками з 2014 року.

Судом враховано, що у відповідності до річної звітності відповідача за 2015 рік чистий прибуток склав 23990000,00 грн.

Відповідач зазначає, що в третьому кварталі 2016 року отримає грошові кошти за поставлену продукцію, оскільки товариством укладено договори на поставку продукції власного виробництва з відстрочкою оплати, при цьому доказів здійснення поставки продукції суду не представлено.

Також суд зазначає, що само по собі знаходження сторони в зоні антитерористичної операції не є підставою для розстрочки або відстрочки виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене, а також інфляційні процеси, що відбуваються в державі, факт невиконання зобовязань позичальником щодо повернення кредиту та сплати відсотків з 2014 року, фінансовий стан позивача, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про відстрочку виконання рішення.

Судовий збір відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 47, 49, 69, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства БГ Банк, м. Київ, до відповідача, Публічного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод", м. Краматорськ задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод", м. Краматорськ (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера, 2, ) на користь Публічного акціонерного товариства БГ Банк, м. Київ (04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, 48, ) заборгованість по простроченому кредиту в розмірі 3000000,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі 1209228,39 грн., інфляційні нарахування на розмір заборгованості за кредитом в розмірі 1816644,39 грн., інфляційні нарахування на суму несплачених відсотків 197564,64 грн.; три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості по простроченому кредиту в сумі 172602,74 грн., три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості за простроченими та несплаченими відсотками 33552,84 грн., судовий збір в розмірі 96443,90 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 06.07.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення буде складено та підписано 11.07.2016.

Суддя Г.Є. Курило

Повний текст рішення складено та підписано 11.07.2016.