РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2016Справа №910/10672/16
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування"

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна"

про стягнення 49 000,00 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю № 527/2016 від 29.02.2016 р.;

від відповідача: не зявився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" про стягнення 49 000,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 листопада 2014 року між приватним акціонерним товариством "ПРОСТО-страхування" та ОСОБА_2 укладено договір страхування № PKS 1400151, за яким застраховано автомобіль НОМЕР_1.

08 лютого 2015 р. у м. Києві на вул. Садовій сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва № 753/3477/15-п від 11.03.2015 р. ОСОБА_4, ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

На виконання вимог договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 130 566,45 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2787 від 18.02.2015 р.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_3, застраховано у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АІ/4145600.

Так, до приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 10.06.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 05.07.2016 р.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05.07.2016 р., розгляд справи відкладено на 18.07.2016 р., у звязку із неявкою представників сторін у судове засідання.

06.07.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва від МТСБУ надійшла витребувана інформація.

У судове засідання 18.07.2016 р. представник відповідача не зявився, вимоги ухвали суду від 10.06.2016 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши представника позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

28 листопада 2014 року між приватним акціонерним товариством "ПРОСТО-страхування" та ОСОБА_2 укладено договір страхування № PKS 1400151, за яким застраховано автомобіль НОМЕР_1.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З довідки № 57450740 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 08 лютого 2015 р. у м. Києві на вул. Садовій сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва № 753/3477/15-п від 11.03.2015 р. ОСОБА_4, ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до звіту № 3015/105791 з оцінки транспортного засобу від 10.02.2015 р. вартість відновлювального ремонту складає 136 436,53 грн.

З рахунку-фактури № СФ-0000022 від 10.02.2015 р. вбачається , що вартість запчастин та робіт становить 138 112,20 грн.

Страховик склав страховий акт № 105791 від 18.02.2015 р., відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 130 566,45 грн.

На виконання вимог договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 130 566,45 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2787 від 18.02.2015 р.

Згідно статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_3, застраховано у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АІ/4145600, ліміт по майну становить 50 000,00 грн.

Так, до приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

Для врегулювання спору мирним шляхом позивач направив відповідачеві заяву про страхове відшкодування на 65 283,23 вих. № 04-1583 від 17.03.2015 р., отримана останнім 20.03.2015 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 040.

Вимогу відповідач не виконав.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

До таких обставин може бути віднесено ступінь вини кожного завдавача, їх матеріальне становище, часткове відшкодування шкоди в добровільному порядку тощо.

Відповідно до положень пунктів 2 та 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 Цивільного кодексу України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. При заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено. Шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Таким чином, розмір частки відшкодування шкоди визначається відповідно до ступеня вини кожного із учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва № 753/3477/15-п від 11.03.2015 р. ОСОБА_4, ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

При визначенні розміру відшкодування шкоди суд виходить із безпосереднього змісту постанови суду, а також приймає до уваги той факт, що судом встановлено вину обох учасників дорожньо-транспортної пригоди у порушенні Правил дорожнього руху України.

Враховуючи вищевикладені норми, вина учасників дорожньо-транспортної пригоди визначається судом як рівна, а тому розмір відшкодування має становити 50 відсотків, що не заперечується сторонами.

Розмір страхового відшкодування складає: 130 566,45 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу):2= 65 283,23 грн.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Враховуючи положення абз. 2 ч. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового відшкодування складає: 50 000,00 грн. (ліміт по майну) 1 000,00 грн. (франшиза) = 49 000,00 грн.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки Mercedes, д.н. НОМЕР_4, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно до ч. 5 статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, 42-Г, ) на користь приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10, ) страхове відшкодування в розмірі 49 000 (сорок девять тисяч) грн. 00 коп., судовий збір в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 21.07.2016 р.

Суддя С.М.Мудрий