ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2016 р. Справа № 925/605/16

За позовом публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго в особі Золотоніського району електричних мереж

до товариства з обмеженою відповідальністю Золотоніський цегляний завод

про стягнення 16941 грн. 26 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Рябенька Я.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 20.05.2016 №33/у/09-03;

від відповідача: не зявилися.

Публічне акціонерне товариство Черкасиобленерго в особі Золотоніського району електричних мереж звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Золотоніський цегляний завод про стягнення 16941 грн. 26 коп., у тому числі: 12130 грн. 15 коп. боргу за використану активну електричну енергію, 301 грн. 06 коп. боргу за використану реактивну електричну енергію, 3461 грн. 32 коп. пені, 808 грн. 02 коп. інфляційних нарахувань і 240 грн. 71 коп. три проценти річних.

Також позивач у позові просить господарський суд відшкодувати йому за рахунок відповідача 1378 грн. витрат на сплату судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань за укладеним між сторонами договором про постачання електричної енергії від 25.01.2013 №31 щодо оплати використаної відповідачем у вересні 2015 року активної та реактивної електричної енергії.

Ухвалою від 03.06.2016 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго в особі Золотоніського району електричних мереж до розгляду, порушив провадження у цій справі і призначив її розгляд у судовому засіданні на 10 годину 23.06.2016 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 23.06.2016 Господарський суд Черкаської області у звязку з незявленням відповідача чи його представника у судове засідання, призначене на 23.06.2016, відклав розгляд справи на 09 годину 30 хвилин 12.07.2016 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

У засіданні суду, яке відбулося 12.07.2016, представник позивача позов підтримав з викладених у ньому підстав.

Відповідачу за вказаною у позові та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою його місцезнаходження Господарським судом Черкаської області надсилалися рекомендованими листами з повідомленнями про вручення вказані вище ухвали від 03.06.2016 та від 23.06.2016. Проте ці рекомендовані листи не були вручені адресату, а були повернені поштою до господарського суду з відмітками пошти: за закінченням терміну зберігання, що в силу ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України є підставою вважати, що вказані ухвали вручені відповідачу належним чином та, що він був належним чином повідомлений про дату час і місце засідання суду.

Представник відповідача у судове засідання не зявився і про причини незявлення господарський суд не повідомив. Відзив на позов до господарського суду не надійшов.

Незявлення представника відповідача у судове засідання не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2013 року публічне акціонерне товариство Черкасиобленерго в особі Золотоніського району електричних мереж як постачальник і товариство з обмеженою відповідальністю Золотоніський цегляний завод як споживач уклали між собою договір про постачання електричної енергії №31 (далі договір №31). Згідно з цим договором постачальник зобовязався продавати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача в межах дозволеної потужності (кВт), а споживач зобовязався оплачувати постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 4.2.1 договору №31 за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу. Сума пені, 3% річних та сума індексу інфляції зазначаються у розрахунковому документами окремим рядком.

У додатку №3 Порядок розрахунків до договору №31 його сторони передбачили, що розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електричної енергії та інші платежі вважається період часу з 25 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця. Споживач зобовязаний протягом перших пяти днів поточного календарного місяця здійснювати, на підставі самостійно отриманих у постачальника рахунків, повну попередню оплату вартості договірної величини споживання електричної енергії, заявленої на розрахунковий період, згідно з додатком до договору Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу одним платежем за діючим тарифом. Остаточний розрахунок споживач здійснює на підставі виставлених постачальником рахунків відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначених за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ, на протязі 5 операційних днів після закінчення розрахункового періоду.

У вересні 2015 року відповідач спожив активну електроенергію на суму 12130 грн. 15 коп. і реактивну електроенергію на суму 301 грн. 06 коп., що підтверджується підписаним обома сторонами актом про використану (активну, реактивну) електричну енергію (прийому-передачі товарної продукції) за вересень 2015 року.

Використану у вересні 2015 року активну і реактивну електричну енергію на загальну суму 12431 грн. 21 коп. (12130 грн. 15 коп. + 301 грн. 06 коп.) відповідач позивачу не оплатив, що й спричинило даний спір.

За прострочення оплати поставленої електричної енергії позивач нарахував відповідачу до сплати передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційні нарахування у сумі 808 грн. 02 коп. за період прострочення з жовтня 2015 року по квітень 2016 та три проценти річних у сумі 240 грн. 71 коп. за період прострочення з 03.10.2015 по 25.05.2016, а також передбачену п. п.4.2.1 договору №31 пеню у сумі 3461 грн. 32 коп. за період прострочення з 03.10.2015 по 25.05.2016.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконане належним чином.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обовязковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного субєкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та норми законодавства господарський суд прийшов до висновку, що відповідач не виконав перед позивачем грошові зобовязання за договором №31 щодо оплати використаної ним у вересні 2015 року активної та реактивної електричної енергії у сумі 12431 грн. 21 коп. і тим самим порушив право позивача на своєчасне і повне одержання цієї сум коштів.

Отже, позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати примусового виконання відповідачем грошових зобовязань за договором №31 в натурі шляхом стягнення з відповідача на свою користь боргу у сумі 12431 грн. 21 коп., а також передбачених п. 4.2.1 цього договору та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України пені, інфляційних нарахувань і трьох процентів річних.

Стягувані суми пені, інфляційних нарахувань та трьох процентів річних нараховані позивачем у відповідності з фактичними обставинами виконання відповідачем зобовязання щодо оплати використаної активної та реактивної електричної енергії, вимогами законодавства та умовами договору №31.

За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати на сплату судового збору у сумі 1378 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, ст.ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Золотоніський цегляний завод (вул. Обухова, 60, м. Золотоноша, Черкаська область, 19700, ідентифікаційний код 32218211) на користь публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго в особі Золотоніського району електричних мереж (вул. Червонопрапорна, 43, м. Золотоноша, Черкаська область, 19700, ідентифікаційний код 25204643) 12431 грн. 21 коп. боргу за активну та реактивну електричну енергію, 3461 грн. 32 коп. пені, 808 грн. 02 коп. інфляційних нарахувань, 240 грн. 71 коп. три проценти річних та 1378 грн. витрати на сплату судового збору

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 15.07.2016.

СУДДЯ М.В. Дорошенко