ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 р. Справа № 909/372/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Масловський А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради, вул. Незалежності, 7, м. Івано-Франківськ,76018

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард Граніт", вул.Незалежності, 4, с. Нижній Березів, Косівський район, Івано-Франківська область

про стягнення 5000,00 грн.

представники сторін не з"явилися.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду звернувся департамент житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард Граніт" 5000,00 грн. збитків.

Позовні вимоги мотивовано завищенням відповідачем вартості транспортних послуг з доставки матеріалів на суму 6334,02 грн. та вартості виконаних робіт на суму 3388,45 грн. згідно з укладеними між сторонами спору договорами підряду №408/14 від 19.11.14 та №110/15 від 17.04.15., що спричинило збитки позивачу.

Ухвалою суду від 28.04.16 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 31.05.16.

Представник позивача в судовому засіданні 31.05.16 позовні вимоги підтримав, подав додаткові пояснення вх.№7950/16 від 07.06.16. В судове засідання 14.07.16 не з"явився, причини нез"явлення суд не повідомив, хоча про дату та час судового засідання повідомлений в судовому засіданні 31.05.16, що підтверджується формуляром (протоколом) судового засідання.

Відповідач своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористався, відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив, явки в судові засідання уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, ухвалою суду від 31.05.16, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення

№37809109 від 02.06.16.

Відповідно до ч.3ст.22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін належним чином про розгляд судової справи і забезпечення їх явки в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи в порядку, передбаченому статтею 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

Між департаментом комунального господарства, транспорту і зв"язку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, який згідно п.13 рішення сесії Івано-Франківської міської ради №42-2 від 22.12.15 перейменований на департамент житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської та товариством з обмеженою відповідальністю "Авангард Граніт" укладено договори підряду №408/14 від 19.11.14 та №110/15 від 17.04.15.(далі-договори).

Згідно пунктів 2.1 договорів, підрядник зобов"язався виконати за завданням замовника капітальний ремонт пішохідної доріжки від вул.Кисілевської до вул.Незалежності (біля ЗОШ №15) в м.Івано-Франківську. Договірна ціна (вартість робіт) визначена відповідно до ДБН та нормативних документів у сфері ціноутворення у будівництві є динамічна і становить 197200,80 грн. та 33087,76 грн. відповідно.

На виконання умов договорів уповноважені представники сторін підписали та скріпили печатками Довідки про вартість виконаних робіт та витрати за грудень 2014 року на суму 182886,00 грн. та квітень 2015 року на суму 36328,96 грн. та ОСОБА_1 приймання виконаних робіт на суму 182886,00 грн. за грудень 2014 року та 35087,76 грн. за квітень 2015 року. Вказані вище ОСОБА_1 підписані без жодних зауважень.

Актом ревізії фінансово-господарської діяльності департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради за період з 01.07.13 по 30.09.15 №04-21/17 від 21.12.15 встановлено, що ТзОВ "Авангард Граніт" завищено виконаних робіт на суму 3388,45 грн. та вартість транспортних послуг з доставки матеріалів на суму 6334,02 грн. Внаслідок оплати завищеної вартості виконаних робіт Департаменту завдано матеріальної шкоди (збитки) на суму 9722,47 грн. Порушення щодо оплати завищеної вартості послуг допущено колишнім головним спеціалістом відділу технічного нагляду замовника - ОСОБА_2, яким підписано ОСОБА_1 приймання виконаних будівельних робіт та який здійснював технічний нагляд на даному об"єкті і відповідно до покладених на нього обов"язків був відповідальним за фінансово-господарські операції.

Позивач претензією №200/55-09/в від 23.03.16 вимагав від відповідача добровільно відшкодувати кошти в сумі 5000,00 грн., яка залишена без відповіді та задоволення.

Згідно з ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами у справі виникли зобов'язальні відносини.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, укладаючи договори, сторони погодили всі істотні умови правочину.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 629 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

ОСОБА_1 ревізії №04-21/17 від 21.12.15 , суд вважає за необхідне зазначити, що зазначений ОСОБА_1 не визначений законодавством як безумовний доказ. Обставини вказані в ОСОБА_1 повинні підтверджуватись належними доказами у відповідності до ст.ст. 33, 34 ГПК України. Отже, Акт ревізії не може вважатися допустимим доказом порушення відповідачем зобов'язань за договором.

Посилання позивача на ОСОБА_1, як на доказ на підставі якого необхідно стягнути з відповідача кошти, суд не приймає до уваги, оскільки, з матеріалів справи вбачається, що сторони у договорах погодили, що договірна ціна (вартість робіт) є динамічна та може коригуватися тільки за взаємною згодою. Розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість (п.2.3 договорів). Замовник має право контролювати використання наданих підряднику сум авансу (п.2.6 договорів).

При цьому, претензії щодо виконання умов договору з боку позивача не заявлялись.

Разом з тим, висновок фінансової інспекції не підтверджений будь-якими документами, ОСОБА_1 не містить розрахунків, з яких виходила інспекція визначаючи завищену вартість робіт та послуг, при цьому, нарахована сума збитків документально не підтверджена.

Слід зазначити, що відповідно до приписів ст.2 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до положень ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

За змістом ст.ст.224, 225, 226 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані ним збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Отже, за загальними принципами цивільного та господарського права, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Позивачем не наведено суду належних доказів того, що відповідачем було завдано збитків саме в заявленій сумі, не підтверджено наявність вини відповідача та не відображено яким чином збитки обраховані. Твердження позивача, що оплата в сумі 4722,47 грн. є частиною суми збитків, яку відповідач визнав та добровільно погасив згідно банківської виписки позивача від 16.12.15 оцінюється судом критично, оскільки ОСОБА_1 ревізії ДФІ в Івано-Франківській області складено 21.12.15, тоді як оплата проведена 16.12.15, тобто за 5 днів до складення висновку, що не може бути розцінено як визнання завданих збитків відповідачем. Крім того, підставою платежу відповідачем зазначено "повернення коштів згідно довідки зустрічної перевірки". Матеріали справи не містять жодного доказу про проведення зустрічної перевірки, що б давало підставу для висновку про визнання позову відповідачем.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

З врахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

За таких обставин, в позові слід відмовити.

Судові витрати, згідно ст.49 ГПК України, залишити за позивачем.

У відповідності до ст. 124 Конституції України, ст. 11, 202, 509, 526, 623, 626, 627, 628, 629, 654, ЦК України, ст.193, 224, 225, 226 ГК України, керуючись ст.33,34, 49, 75, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард Граніт" про стягнення 5000,00 грн. збитків відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.07.16

Суддя Максимів Т. В.