ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

14.07.2016 Справа № 904/7913/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Вечірка І.О., Науменка І.М.

Розглянувши апеляційну скаргу Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2016 р. у справі №904/7913/15

за заявою Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області

до Приватного підприємства "Чумаки", с.Чумаки, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2016 р. у даній справі (суддя Владимиренко І.В.) затверджено звіт ліквідатора про нарахування і виплату грошової винагороди арбітражного керуючого ОСОБА_1 в процедурі ліквідації у справі про банкрутство Приватного підприємства "Чумаки". Затверджено звіт ліквідатора про здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого ОСОБА_1 в процедурі ліквідації у справі про банкрутство Приватного підприємства "Чумаки". Затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора Приватного підприємства "Чумаки". Ліквідовано юридичну особу - Приватне підприємство "Чумаки". Провадження у справі припинено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, до апеляційної інстанції звернулось Регіональне відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати, справу передати на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області та відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення у даній справі.

Колегія суддів, ознайомившись з матеріалами справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про її повернення з наступних підстав.

За приписом статті 129 Конституції України та статті 22 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

В силу частини 3 статті 94 ГПК України до скарги, зокрема, додаються докази сплати судового збору.

При зверненні з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2016 року скаржник просить відстрочити йому сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Стаття 8 Закону України Про судовий збір передбачає, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до пункту 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України від 21.02.2013 року №7 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

У пункті 3 інформаційного листа Вищого господарського суду України про деякі питання практики застосування Закону України Про судовий збір №01-06/2093/15 від 12.11.2015 року зазначено, що питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Отже, підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Відтак, у розумінні приписів зазначеної норми закону, відстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин та є правом суду, а не обов'язком.

Так, в підтвердження відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги Регіональне відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області вказує на те, що відповідно до виписки Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області залишок на рахунку Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», по якому здійснюється оплата судового збору, станом на 29.06.2016 складає 234,29 грн.

З копії виписки від 30.06.2016 Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області, наданої до апеляційної скарги вихідний, залишок складає 201 857,39.

Колегія суддів вважає, що за наявності на поточному рахунку скаржника залишку грошових коштів у сумі 234,29 грн. він мав можливість перерахувати їх в рахунок часткової оплати судового збору, але цього не зроблено.

Також, колегія суддів вважає недостатнім доказом подану скаржником виписку від 30.06.2016, оскільки Регіональним відділенням фонду державного майна України по Дніпропетровській області не надано доказів в підтвердження відсутності інших рахунків, відкритих скаржником в інших банківських установах України, а також відсутності на них грошових коштів.

Відповідно до частини 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Верховний Суд України у постанові від 27 жовтня 2015 року по справі №2а-3361/10 відмовив в клопотанні про звільнення від сплати судового збору з тієї підстави, що пунктом 2 розділу II Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору, яким, серед іншого, скасовано деякі встановлені раніше пільги щодо його сплати, Кабінет Міністрів України було зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів. Тобто відсутність фінансування само по собі не створює виняткових обставин для звільнення, відстрочення або розстрочення судового збору.

Аналогічні правові позиції були викладені Вищим господарським судом України, зокрема, в ухвалах від 19 серпня 2015 року по справі № 910/2597/14, 05 червня 2014 року по справі № 905/3363/13, 07 вересня 2015 року по справі № 926/366/15.

В ухвалі від 21 вересня 2015 року по справі № 916/57/15-г Вищий господарський суд України виклав позицію, відповідно якої відсутність в кошторисі органу державної влади витрат на сплату судового збору не є обґрунтованою підставою в розумінні ст. 8 Закону України "Про судовий збір", оскільки не має виключного характеру.

Як зазначає у своїх рішеннях Вищий адміністративний суд України, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати (ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 січня 2014 року, 36722122, від 15 квітня 2014 року, 38331796, від 29 липня 2014 року, 39942890).

Таким чином, обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України (обмежене фінансування) та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, (відсутність фінансування) не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Враховуючи те, що Регіональне відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області не надало належних доказів майнового стану, які б свідчили про неможливість сплатити судовий збір, колегія суддів вважає клопотання про відстрочення сплати судового збору необґрунтованим та безпідставним, а тому відмовляє у його задоволенні.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 4 статті 97 ГПК України визначено, що після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини 1 цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно.

Керуючись статтями 86, 97 ГПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області про відстрочення сплати судового збору відхилити.

Апеляційну скаргу Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2016 р. у справі №904/7913/15 повернути без розгляду.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя І.О. Вечірко

Суддя І.М. Науменко