ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2016 р. Справа № 914/598/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Приватного підприємства "Ян" від 22.04.16р., №222

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.04.2016р. про відмову в задоволенні заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Львівській торгово-промисловій палаті

у справі № 914/598/16

за позовом публічного акціонерного товариства "Кредобанк", м.Львів

до відповідача-1 дочірнього підприємства "Екопаливо" приватного підприємства "Ян", м.Коротостишів, Житомирська обл.

відповідача-2 приватного підприємства "Ян", м.Київ

про стягнення заборгованості за договором про надання овердрафту №29 від 30.09.2011 року,

представники сторін:

- від позивача ОСОБА_2;

- від відповідача-1 не зявився;

- від відповідача-2 ОСОБА_3

Права та обовязки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України сторонам розяснено. Заяв про відвід складу суду не поступало.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.04.2016р. у справі №914/598/16 (суддя Петрашко М.М.) відмовлено у задоволенні заяви Приватного підприємства (надалі ПП) Ян про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Львівській торгово-промисловій палаті від 12.01.2016р. у справі №64 за позовом Публічного акціонерного товариства (надалі ПАТ) Кредобанк до відповідача-1 Дочірнього підприємства (надалі ДП) Екопаливо Приватного підприємства (надалі ПП) Ян та до відповідача-2 ПП Ян про стягнення заборгованості за договором про надання овердрафту №29 від 30.09.2011р., рішення третейського суду залишено без змін.

Оскаржуваною ухвалою встановлено, що підстави звернення ПП Ян до Господарського суду Львівської області, що зазначені у заяві про скасування рішення третейського суду, не відповідають вимогам передбаченим ч.2 ст.122-5 ГПК України та ч.3 ст.51 Закону України «Про третейські суди». З метою зясування також наявності інших підстав для скасування рішення третейського суду, ніж ті, які наведено в заяві, місцевим господарським судом було витребувано у Постійно діючого третейського суду при Львівській торгово-промисловій палаті справу № 64, проте, оглянувши третейську справу, інших підстав для скасування рішення третейського суду від 12.01.2016р. не виявлено.

Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, ПП "Ян" оскаржило її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі скаржник зазначив, що рішення третейського суду підлягає скасуванню у звязку з тим, що воно прийнято у спорі, який не передбачено третейською угодою. Вказане твердження випливає з таких обставин: 1) договір поруки був припинений ще до моменту звернення ПАТ «Кредобанк» до третейського суду, оскільки ДП «Екопаливо» (позичальник) та ПАТ «Кредобанк» (банк) без відома ПП «Ян» (поручителя) уклали додатковий договір до договору овердрафту, яким змінили порядок встановлення поточного ліміту овердрафту, що, в свою чергу, збільшило обсяг відповідальності поручителя, що, на думку відповідача-2, мало наслідком припинення договору поруки; 2) позовна заява, яку позивач подав до третейського суду, була підписана неуповноваженим представником, а отже подана з порушенням Регламенту Постійно діючого третейського суду при Львівській торгово-промисловій палаті.

ПАТ «Кредобанк» подало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зокрема, позивач зазначив про те, що додатковим договором №1 від 30.09.2011р. не збільшується обсяг відповідальності відповідача-1, а лише встановлюється порядок видачі овердрафту в межах встановленого ліміту. Позовна заява ж була підписана уповноваженим представником позивача, що випливає із довіреності №7604 від 25.11.2014р. та договору про надання правової допомоги №17-10/01 від 17.10.2014р. Як зазначає позивач, вказані обставини були встановлені третейським судом при прийнятті рішення.

Відповідач-1 не забезпечив явку повноважного представника в судове засідання. Попри те, що він був у встановленому порядку та за належною адресою повідомлений про час і місце розгляду справи, поштове відправлення з ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.05.2016р. повернулось від нього із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 77). Оскільки в матеріалах справи міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті та зважаючи на відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без представника відповідача-1.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Львівській Торгово-промисловій палаті від 12.01.2016р. у справі №64 (у складі головуючого третейського судді Якубівського І.Є., третейських суддів Коссака В.М. та Медвідь А.Б.) частково задоволено позов ПАТ Кредобанк, солідарно стягнуто з ДП Екопаливо ПП Ян та ПП Ян на користь позивача 43677,34 грн. заборгованості по поверненню кредиту (овердрафту) за договором про надання овердрафту №29 від 30.09.2011р., 662,60 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами, 3259,20 грн. пені за прострочення повернення овердрафту, 49,44 грн. пені за прострочення сплати відсотків та 5000,00 грн. витрат по сплаті третейського та реєстраційного збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ПП Ян, не погоджуючись із вказаним рішенням, звернулося із заявою до Господарського суду Львівської області про його скасування (а.с. 39-43). При цьому, підставами для звернення були ті ж обставини, на які відповідач-2 покликається в апеляційній скарзі (припиненість договору поруки та відсутність у позивача повноважень на звернення до третейського суду).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваної ухвали відсутні, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 122-1 ГПК України, сторони, треті особи, а також особи, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до господарського суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Статтею 122-5 ГПК України передбачено, що рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: 1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Пунктом 6.1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. зазначено із покликанням на ст. 122-5 ГПК України, що перелік підстав, з яких може бути оскаржене та скасоване рішення третейського суду, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

У пункті 6.1.8. вказаної постанови зазначено, що у судовому розгляді заяви про скасування рішення третейського суду господарський суд з'ясовує компетенцію третейського суду щодо вирішення спору між сторонами відповідно до укладеної ними третейської угоди, перевіряє відповідність заяви підставам для скасування рішення третейського суду, передбаченим Законом та ГПК. Якщо господарський суд встановить наявність інших підстав для скасування такого рішення, ніж ті, які наведено в заяві, то він з урахуванням припису частини четвертої статті 122-4 ГПК скасовує рішення третейського суду з підстави (підстав), передбаченої названим Кодексом.

Відповідно п. 6.1.9. постанови, одна з особливостей цієї категорії справ полягає в тому, що господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише з'ясовує наявність чи відсутність підстав для його скасування, передбачених частиною другою статті 122-5 ГПК.

Відповідно до 6 Закону України «Про третейські суди», третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком окремих категорій справ, до яких не віднесено справ про стягнення заборгованості у кредитних правовідносинах між субєктами господарської діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було досягнуто домовленості про розгляд будь-яких спорів, що виникають на підставі укладених між ними договорів Постійно діючим Третейським судом при Львівській торгово-промисловій палаті.

Так, 30.09.2011р. між ПАТ Кредобанк (банком) та ДП Екопаливо ПП Ян (позичальником) укладено договір про надання овердрафту №29 (аркуші третейської справи 7-14). Відповідно до п.10.3 договору про надання овердрафту передбачено, що будь-який спір, що виникає щодо цього договору або у звязку з ним, підлягає на розгляд і остаточне вирішення до Постійно діючого Третейського суду при Львівській торгово-промисловій палаті. Третейський розгляд справи здійснюється третейським судом у складі трьох третейських суддів. Місце проведення засідань третейського суду м.Львів, Стрийський парк, 14, поштовий індекс 79011. Мова третейського розгляду українська.

30.09.2011р. між ПАТ Кредобанк (кредитором), ДП Екопаливо ПП Ян (боржником) та ПП Як (поручителем) було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобовязується відповідати перед кредитором за виконання боржником зобовязань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафу, неустойки) за договором про надання овердрафта №29 від 30.09.2011р., що укладений між боржником та кредитором (аркуш третейської справи 17). Пунктом 4.5 договору поруки передбачено аналогічні положення щодо третейського розгляду, як і в п.10.3 договору про надання овердрафту.

Колегія суддів не погоджується із доводами, які наводить скаржник у своїй апеляційній скарзі і вважає, що вони стосуються оцінки законності і обґрунтованості окремих висновків третейського суду щодо розгляду справи по суті та щодо яких третейським судом було надано відповідну правову оцінку, зокрема, в ухвалі третейського суду від 24.11.2015р. (аркуші третейської справи 91-92).

Та обставина, що рішення третейського суду прийнято у спорі, який передбачено третейською угодою, підтверджується пунктом 10.3 договору про надання овердрафту від 30.09.2011р. та пунктом 4.5 договору поруки від 30.09.2011р. Стосовно відсутності повноважень у представника позивача на подання позовної заяви до Постійно діючого Третейського суду при Львівській торгово-промисловій палаті, то такі доводи скаржника не стосуються підвідомчості та компетенції третейського суду на розгляд справи та ґрунтуються на припущеннях скаржника і його власному трактуванні окремих термінів, які містяться у договорі про надання правової допомоги №17-10/01 від 17.10.2014р. та довіреності №7604 від 25.11.2014р. (аркуші третейської справи 99-109).

Щодо доводів, які повязані з укладенням між позивачем та відповідачем-1 додаткового договору №1 від 30.09.2011р. (аркуші третейської справи 15-16), то такі стосуються суті спору. Додатково колегія суддів звертає увагу на недоведеність та необґрунтованість тверджень скаржника про збільшення обсягу відповідальності поручителя на підставі додаткової угоди та неврахування ним п.4.8 договору поруки.

З матеріалів справи не вбачається також наявності інших підстав для скасування рішення третейського суду, передбачених ст. 122-5 ГПК України, зокрема, сторонами не подано, а в матеріалах справи №914/598/16 та третейської справи №64 відсутні докази про визнання третейських угод недійсними, невідповідності складу третейського суду вимогам третейських угод та ст.ст. 16-18 Закону України «Про третейські суди» чи вирішення питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Таким чином, місцевий господарський суд вірно встановив відсутність підстав згідно ч.2 ст.122-5 ГПК України для скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Львівській Торгово-промисловій палаті від 12.01.2016р. у справі №64.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваної ухвали, як такої, що прийнята відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 2.23 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7, якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК.

Відповідно до пп.7 п.2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду встановлюється ставка судового збору у розмірі 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Зважаючи на це, колегія суддів вважає за необхідне в порядку ст.49 ГПК України стягнути зі скаржника в дохід державного бюджету належну до сплати суму судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.04.2016р. у справі №914/598/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства "Ян" без задоволення.

Стягнути з Приватного підприємства "Ян" (04080, м. Київ, вул.Фрунзе, 63-Д, ідентифікаційний код 20036365) в дохід Державного бюджету України (ГУДКСУ у Львівській області, МФО банку 825014, отримувач УДКСУ у Личаківському районі м. Львова, ідентифікаційний код отримувача 38007620, рахунок 2006) 620,10 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Господарському суду Львівської області видати відповідний наказ на виконання даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.

суддя Кузь В.Л.