ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2016 р.Справа № 922/2061/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Олександрійська ливарна компанія"
до Публічного АТ "УкрСиббанк", м. Харків
про стягнення коштів у сумі 35 916,36 грн.
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за дов. №51 від 11.07.2016 року;

від відповідача: ОСОБА_3 за дов. б/н від 20.12.14 року.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Олександрійська ливарна компанія" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Публічного Акціонерного товариства "УкрСиббанк" про стягнення 35 916,36 грн. збитків, заподіяних внаслідок неналежного виконання зобов'язань за договором на банківське обслуговування. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.07.2016р. було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 13.07.2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 12.07.2016рю року від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву(вх. № 22753) разом із документами для долучення до матеріалів справи.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 13.07.2016 р. представник позивача супровідним листом (вх.№22925) надав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні 13.07.2016 року позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Крім цього, при обговоренні клопотання, заявленого у позовній заяві про залучення 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Олександрійська ОДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області позивач зазначив, що така необхідність на даний час відпала та дане клопотання відкликає.

Враховуючи відкликання позивачем заявленого клопотання про залучення третьої особи, суд приходить до висновку про його відхилення.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.07.2016 року проти позову заперечував, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

07.08.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олександрівська ливарна компанія" було укладено Договір банківського рахунку №1938537.

Відповідно до п.1.1. ОСОБА_4 відкриває Клієнту поточний(-і) рахунок (-и) (далі - рахунок (-и)) у національній та/або іноземній валюті для зберігання грошей та здійснення розрахунково-касового обслуговування Клієнта (надання послуг, які пов'язані з переказом коштів з/на рахунку/ок Клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також із здійсненням інших розрахунково-касових перацій) за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов цього ОСОБА_4 та вимог законодавства України.

Відповідно до п.2.8. ОСОБА_4 виконує обов'язки агента валютного контролю у відповідності до вимог законодавства України.

Пунктом 8.1. цього ОСОБА_4 встановлено, що Договір укладений на невизначений строк, набирає чинності з дня його підписання обома Сторонами.

Також 08.08.2008р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олександрівська ливарна компанія" було укладено Договір обслуговування банківського рахунку системою "Клієнт-Банк" №3700.

Згідно п.1.1.цього ОСОБА_4 підключає клієнта до системи дистанційного обслуговування "Клієнт-Банк" для здійснення останнім оперативного ведення своїх рахунків та обміну технологічною інформацією між Банком та Клієнтом, відповідно до умов ОСОБА_4 та з урахуванням особливостей, визначених цим ОСОБА_4.

Пунктом 2.1. ОСОБА_4 встановлено, що обслуговування Клієнта, що здійснюється з використанням системи "Клієнт-Банк" за цим ОСОБА_4, передбачає направлення Клієнтом до Банку дистанційних розпоряджень щодо проведення операцій за рахунками Клієнта та обробку Банком дистанційних розпоряджень Клієнта відповідно до вимог чинного законодавства України.

Виконання дистанційних розпоряджень Клієнта передбачає прийняття та обробку Банком електронних розрахункових документів (в т.ч. платіжних доручень в електронному вигляді) Клієнта на здійснення платежів з його рахунків, заяв на купівлю/продаж іноземної валюти тощо, та надання Клієнту в електронному вигляді виписок з його рахунків за проведеними операціями.

Банк не несе відповідальності за операції проведені за рахунком Клієнта та їх наслідки, якщо можливість проведення зазначених операцій виникла не з вини Банку (п. 5.4.)

08.04.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальінстю "Олександрівська ливарна компанія" та AWM - SERWIS JERSY GUZOWSKY (Польша) був укладений контракт №1/2015 на придбання запасних частин к лазерному станку на загальну суму 4082,00 Євро.

Товариством з обмеженою відповідальінстю "Олександрівська ливарна компанія" до Акціонерного Товариства "УкрСиббанк" було подано заявку на купівлю валюти №01 від 05.05.2015р. у сумі 4082,00 євро, підставою для купівлі валюти є "Оплата по контракту №01/2015 від 08.04.2015р.", а також платіжне доручення №1 від 12.05.2015р. у сумі 4082,00 євро, призначення платежу "Передпалата за матеріали Лазерної різки Bystar згідно контракту 01/2015 від 08/04/2015".

Як зазначає позивач, під час розгляду Банком (відповідачем) інформації по контракту №1/2015 від 08.04.2015р. щодо відповідності платіжних реквізитів отримувача валютних коштів було з"ясовано, що постачальником вказано реквізити, які не відповідають вимогам банку.

У зв'язку із необхідністю виправлення зазначених зауважень банку, позивач був змушений почати переговори з постачальником, за результатами яких, було оновлено дату контракту №01/2015, зазначена нова дата укладення - 18.05.2015 року. Лише після цих дій платіжне доручення було виконано банком, проте у самому платіжному дорученні відповідні зміни щодо дати контракту так і не були внесені.

Таким чином, на думку позивача, банк маючи один і той же контракт, але з різними датами укладання здійснив сплату грошових коштів по недійсному контракту.

Запасні частини до лазерного комплексу Bystar 4020 отримано позивачем згідно митної декларації ВМД №901030000/НОМЕР_1 від 10.06.2015 року по контракту №01/2015 від 18.05.2015р.

25.11.2015р. позивачем з метою завершення правочину на адресу відповідача було направлено Притензійний лист №85 з вимогою здійснити заміну в графі "призначення платежу" контракт №01/2015 від 08.04.2015р. замінити на контракт №01/2015 від 18.05.2015р.

Крім цього, позивачем на адресу відповідача було направлено лист-підтвердження від AWM-SERWSI JERSY GUZOWSKY (постачальника), що поставка товару здійснювалась саме за контрактом №01/2015 від 18.05.2015 року.

07.12.2015р. за №15-1/51918 ПАТ "УкрСиббанк" надало позивачу письмову відповідь, в якій зазначило, що 12.05.2015р. було виконане платіжне доручення та куплена валюта в призначення платежу якого було зазначено ОСОБА_5 №01/2015 від 08.04.2015 року. На час укладання позивачем ОСОБА_5 №01/2015 від 18.05.2015 року, валюта вже була куплена. Будь-яких змін та виправлень до реквізитів, зазначених в платіжному дорученні Клієнтом банк не має право робити, а тому немає права і зняти вищезазначену операцію з контролю.

По результатам документальної позаплавнової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрівська ливарна компанія" Олександрівською ОДПІ Головного Управління ДФС у Кіровоградській області було складено акт від 25.03.2016р. №81/11-26-14-00/31907552, згідно якого позивачу нараховано штрафні санкції в розмірі 35 916,36 грн. Згідно платіжного доручення №2012 від 05.04.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Олександрівська ливарна компанія" сплатила ці кошти у повному об'ємі.

В даному випадку, позивач вважає, що ним були понесені збитки у розмірі сплачених штрафних санкцій актом №81/11-26-14-00/31907552 від 25.03.2016р. у розмірі 35 916,36 грн., що в свою чергу послугувало підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Розглянувши вимоги позивача про відшкодування збитків, завданих відповідачем в розмірі 35 916,36 грн. суд зазначає наступне.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст.1166 ЦК України. Відповідно до її положень майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

У роз'ясненні Вищого господарського суду України N 02-5/215 від 01.04.94 "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" зазначається, що вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків (відшкодування шкоди), господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності, а саме наявність правил поведінки, встановленого законом або договором; наявність факту порушення такого правила поведінки винною особою; наявність збитків у потерпілої особи; наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.

Відповідно до ч. 1 п. 8 ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв'язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками.

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому, враховано, що збиток - це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі.

Відповідно до ч.1 ст.22, ч.1 ст. 623 ЦК України відшкодуванню підлягають збитки, що завдані правопорушенням. Тобто відшкодуванню підлягають збитки, які знаходяться у причинному зв'язку з правопорушенням. За таких умов визнається, що причинний зв'язок між порушенням та збитками має бути безпосереднім або прямим.

Згідно ч.1, ч.2 ст.226 ГК України, учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. Сторона, яка порушила своє зобов'язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів запобігання збитків та вимагати відповідного зменшення розміру збитків.

Вимоги про стягнення збитків можуть бути задоволені лише у випадку якщо буде доведено кожний з елементів складу правопорушення. Недоведення хоч би одного з них виключає можливість задоволення вимоги про стягнення збитків.

Судом встановлено, що заявка позивача на купівлю валюти була виконана Банком 12.05.2015р. та валютні кошти були зараховані на поточний рахунок 3700. Грошові кошти у сумі 4082,00 євро, згідно платіжного доручення №1 від12.05.2015р. були перераховані Банком 19.05.2015р. за контрактом №01/2015 від 08.04.2015р., отримувач коштів - AWM -SERWIS GUZOWSKI.

Дані обставини підтверджуються виписками за особовим рахунком за 12.05.2015р та 19.05.2015р.

Твердження позивача про те, що саме з помилкових дій відповідача він був змушений погоджувати з постачальником новий контракт №01/2015 від 18.05.2015р. та те, що за наслідком цих дій банк сплатив кошти по недійсному контракту не відповідає дійсним обставинам справи та спростовується наявними доказами у матеріалах справи.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до п.15 Глави 1 ПП НБУ №281 Клієнт має право відкликати з уповноваженого банку, що його обслуговує, заяву про купівлю-продаж іноземної валюти або банківських металів у повній або частковій сумі шляхом подання до кінця операційного часу дня, що передує дню торгів на міжбанківському валютному ринку України листа про відкликання, складеного в довільній формі та засвідченого підписами відповідальних осіб клієнта і відбитком його печатки (за наявності).

Таким чином, позивач мав право відкликати заявку на купівлю валюти, але це на зробив. Більш того, 13.05.2016 року позивач подав до Банку платіжне доручення в іноземній валюті №1, в якому також зазначив контракт №01/2015 від 08.04.2015 року.

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За таких обставин, господарський суд, всебічно повно та об'єктивно дослідивши всі обставини справи та подані сторонами докази, дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача щодо стягнення збитків в сумі 35 916,36 грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено вину відповідача та жодного з елементів складу правопорушення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного, на підставі ст. 6, 8, 19, 58, 124, 129 Конституції,75, 82- 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 18.07.2016 р.

Суддя ОСОБА_1