КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2016 р. Справа№ 910/25566/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Сінюхіна І.В. ( за довіреністю №14-214 юр. від 20.05.2016р.)

від відповідача: Бондаренко В.А. ( за довіреністю № 995 від 14.07.2015р.)

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг"

на рішення господарського суду міста Києва від 05.04.2016р.

у справі №910/25566/15 (суддя Прокопенко Л.В.)

за позовом публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Слаф реагент"

про стягнення 107 524,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 107 524,80 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.04.2016 року у справі №910/25566/15 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивач прийняв продукцію по новій вартості без зауважень і заперечень, а також сплатив її в порядку встановленому договором. Отже, вимоги щодо повернення коштів є безпідставними.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач - публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги , що між сторонами не укладались будь-які додаткові угоди щодо збільшення вартості товару, а тому кошти у розмірі 107 524,80 грн., є безпідставно оплачені.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2016 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні 05.07.2016 року представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 20.12.2013 між позивачем та відповідачем укладено договір №111(а.с.11)

За умовами зазначеного договору, продавець зобов'язується поставити та передати у власність покупця продукцію відповідно до специфікації(цій), узгодженої (них) до договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах договору(п.1.1 договору). Загальна вартість продукції за договором складається із суми вартості всіх партій продукції, узгоджених по всім специфікаціям до договору. Ціна продукції що поставляється покупцю, договірна і встановлюється в гривні що є еквівалентом 3,72 Євро за кг, вказується для кожної позиції в специфікації (ціях), що є невід'ємною частиною договору. (п. 2.1-2.2 договору). Умови поставки продукції викладаються сторонами відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" у редакції 2000 року та узгоджуються у відповідних специфікаціях. Поставка продукції продавцем здійснюється в строки, зазначені у відповідній специфікації, але тільки після надання покупцем письмового замовлення на поставку. Датою поставки та переходів ризиків вважається дата передачі продукції від продавця до покупця, згідно умов поставки, узгоджених у відповідних специфікаціях, зазначена у накладній (видатковій, товарно-транспортній накладній) ( п.3.1- 3.3)

Відповідно до п. 4.1.1 оплата продукції, поставленої на склад покупця, здійснюється в розмірі 100% від вартості такої продукції протягом десяти днів з дати надання відповідного оригіналу рахунку покупцеві.

Специфікацією № 9 від 05.02.2015 року (а.с.15) між позивачем та відповідачем було узгоджено поставку речовини поверхнево - активної ПАВ для зневоднення концентрату у кількості 19 000кг. за ціною 3,66 євро за 1 кг. Як зазначає позивач поставка була здійснена 05.03.2015.

Відповідно до платіжного доручення, № позивачем було здійснено оплату поставленої продукції 17.03.2015 в розмірі 2 445 072,00 грн.(а.с.17).

В подальшому позивач на адресу відповідача направив листи № 363 - 5874 від 02.04.2015 року та № 363-6971 від 20.04.2015 (а.с.18,19), в яких просив повернути кошти переплачені за рахунком № 48 від 05.02.2015, оскільки на думку позивача відповідачем безпідставно було змінено ціну товару.

Відповідач направив позивачу листи відповіді № 950 від 01.04.2015 та № 962 від 23.04.2015 зазначені листи були залишені відповідачем без задоволення, з посиланням на неодноразове звернення з листами про збільшення ціни товару, та зазначено , що оскільки позивача не задовольняв рівень ціни товару, на якій підставі позивач сплатив за поставлену продукцію за виставленим рахунком. (а.с.20,21)

Позивач звернувся з позовними вимогами на підставі того, що відповідачем на думку позивача було змінено істотну умову договору а саме ціну, в зв'язку із чим відповідачем було безпідставно отримано грошові кошти в розмірі 107 524,80 грн., які підлягають стягненню у відповідності до ст. 1212 ЦК України

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивач прийняв продукцію по новій вартості без зауважень і заперечень, а також сплатив її в порядку встановленому договором, тому, вимоги щодо повернення коштів є безпідставними

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, укладений між сторонами договір № 111 від 20.12.2013 за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 ЦК України.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, та вірно було встановлено судом першої інстанції, позивачем було прийнято товар без будь-яких зауважень до оформлення видаткової накладної. Позивачем не надано доказів наявності претензій до якості поставленого товару.

Так, сторони у відповідності до викладених норм, передбачили у специфікації № 9 від 05.02.2015, що розрахунки за продукцію здійснюються в гривнях по середньомісячному курсу НБУ за місяць, що передує місяцю поставки продукції. Ціна продукції договірна, встановлюється в гривні, що є еквівалентом 3,66 євро за 1 кг. Продукція визначена в специфікації з розрахунку курсу 1 євро = 18,254179 грн.

Однак, враховуючи середньомісячний показник офіційного курсу євро до гривні, встановлений Національним банком України у період з 01.02.2015 по 28.02.2015, а саме: 28 грн. 01 коп. за 1 євро (107,24 коп.).

Тобто, ціна у специфікації не відповідає показнику офіційного курсу євро до гривні, встановлений Національним банком України, про дані обставини зазначає і сам позивач у позовній заяві.

Таким чином, вважати, що поставка була здійснена, саме за умовами специфікації № 9 не є можливим. Тобто, ціна на товар не була чітко визначена сторонами, а прийнявши товар за ціною зазначеною у видатковій накладній та у рахунку, відповідач підтвердив свою згоду на купівлю товару, саме за ціною 107,24 коп. за 1 кг.

Крім того, слід зазначити, що у разі незгоди з ціною поставки позивач мав можливість повернути рахунок для узгодження ціни на товар, але даним правом не скористався, як і не повернув товар у разі не згоди щодо ціни товару зазначеної у рахунку та видатковій накладній.

Статтею 666 ЦК України встановлено, що якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкованості оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів вважає, що товар, зазначений у видатковій накладній, прийнято позивачем без будь-яких зауважень до оформлення видаткової накладної, вказана накладна підписана представником відповідача та скріплена його печаткою. Таким чином підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідає вимогам ст. 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Стосовно посилання апелянта на те, що відповідачем було безпідставно отримано грошові кошти в розмірі 107 524,80 грн., які підлягають стягненню у відповідності до ст. 1212 ЦК України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України зазначені положення застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Враховуючи вищевикладене, та докази які містяться в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів, відповідно яких можна було б дійти достовірного висновку про безпідставно отримані відповідачем кошти. Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до платіжного доручення № від 17 березня 2015 року кошти в сумі 2 445 072,00 грн. були сплачені згідно контракту №111.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 05.04.2016 року у справі № 910/25566/15, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на рішення господарського суду міста Києва від 05.04.2016 року у справі № 910/25566/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 05.04.2016 року у справі № 910/25566/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/25566/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко