РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2016Справа №910/6660/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укренергогарант»

до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

про стягнення 65 230,10 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

Від позивача - Павленко Я.М., представник за довіреністю;

Від відповідача - Паламаренко Ю.А., представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укренергогарант" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" про стягнення 65 230,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору поставки №757/24/14-15 від 08.10.2015 позивач поставив товар, а відповідач зобов'язання з оплати поставленого товару не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 60 048,02 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 4 850,46 грн. та 3% річних у розмірі 331,62 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, 13.05.2016 через канцелярію суду подав витребувані судом документи разом з клопотанням, в якому позовні вимоги підтримав повністю та просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з огляду на ненадання позивачем відповідачу рахунків-фактур для здійснення оплати поставленої за договором продукції. Враховуючи викладене, на думку відповідача позовні вимоги не підтверджується належними документами, які б відповідно до п. 5.1 Договору підтверджували факт виникнення підстав у відповідача для здійснення будь-яких розрахункових операцій за Договором.

Окрім вищезазначеного, Відповідач зазначив, що з доданих до позовної заяви копій видаткових накладних №1030 від 09.12.2015 та № 1045 від 14.12.2015 неможливо встановити яка саме особа прийняла товар, оскільки у графі «Отримав(ла)» міститься інформація щодо довіреності, а саме №337 від 07.12.2015, проте підписи, посади та дані осіб, які вчинили зазначені підписи різняться між собою, що в свою чергу дає підстави вважати, що видаткові накладні № 1030 від 09.12.2015 та № 1045 від 14.12.2015 було підписано не уповноваженими на те особами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.10.2015 між ПАТ "АК "Київводоканал" (покупець) та ТОВ "Укренергогарант" (постачальник) був укладений договір поставки №757/24/14-15 (надалі - Договір), за змістом п. 1.1 якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити проводи та кабелі електронні та електричні (товар) за найменуваннями, в асортименті та за цінами, що вказуються в специфікації, що є невід'ємною частиною даного договору, згідно письмових заявок покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його вартість на нижчезазначених умовах договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору постачальник разом з товаром надає структурному підрозділу покупця (Розрахунковому департаменту ПАТ « АК «Київводоканал»), який отримує товар, наступні супровідні документи:

- сертифікат якості (відповідності) заводу-виробника;

- рахунок-фактуру;

- видаткову накладну;

- податкову накладну.

Відповідно до п. 2.2. Договору, номенклатура та ціна Товару визначаються в Специфікації, яка є додатком до цього Договору, підписується уповноваженими представниками обох Сторін і скріплюється печатками Сторін.

Відповідно п. 3.1 Договору, постачання Товару здійснюється транспортом Постачальника на склад структурного підрозділу Покупця (Розрахунковий департамент ПАТ «АК «Київводоканал») за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, 16, за рахунок Постачальника.

Згідно п. 3.2 Договору, строк поставки Товару 5 (п'ять) робочих днів з дати надання письмової заявки Покупцем.

Порядок передачі Товару від Постачальника Покупцю встановлений п. 3.4. Договору та здійснюється за належним чином оформленою видатковою накладною, в якій зазначаються найменування Товару, що постачається, кількість в одиницях вимірювання, ціна Товару на загальна вартість Товару.

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 60 048,02 грн., що підтверджується видатковими накладними: №1029 від 09.12.2015 на суму 4 540,50 грн.; №1030 від 09.12.2015 на суму 6 384,98 грн.; №1044 від 14.12.2015 на суму 29 269,54 грн.; №1045 від 14.12.2015 на суму 7 000,00 грн.; №1096 від 25.12.2015 на суму 5 853,00 грн.; №1097 від 25.12.2015 на суму 7 000,00 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті поставленого згідно Договору товару, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі суму 60 048,02 грн.

Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 ЦК України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видатковими накладними №1029 від 09.12.2015; №1030 від 09.12.2015; №1044 від 14.12.2015; №1045 від 14.12.2015; №1096 від 25.12.2015; №1097 від 25.12.2015) підтверджується передача відповідачу товару згідно Договору на суму 60 048,02 грн.

Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Вимоги до первинного документа встановлені ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", якою передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, вказаний Закон передбачає обов'язковим реквізитом первинного документа підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інструкцією про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 №99 встановлено, що сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів. Довіреність видається довіреній особі під розписку та реєструється у журналі реєстрації довіреностей.

За таких обставин, оформлені відповідним чином довіреності в силу приписів ст. 34 ГПК України є допустимими доказами отримання товару.

На підтвердження факту отримання відповідачем товару позивачем надано копії довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей №379 від 24.12.2015, №337 від 07.12.2015, №340 від 07.12.2015, №338 від 07.12.2015, виданих ПАТ "АК "Київводоканал" на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно.

Отже, наявні документи (видаткові накладні та довіреності) є допустимими доказами в розумінні ст. 34 ГПК України, що засвідчують факт отримання товару відповідачем, та відповідно переходу права власності на отриманий товар.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Твердження відповідача про те, що неотримання ним рахунків на оплату поставленої продукції зумовлює відсутність обов'язку сплати ним вартості товару судом відхиляється з огляду на таке.

Суд вказує, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти, однак не являється первинним документом на підтвердження здійснення господарської операції. Аналогічну позицію наведено у постанові від 29.09.2009 Верховного суду України по справі №37/405 та постанові від 18.06.2013 Вищого господарського суду України по справі № 923/38/13-г, а також в постанові Вищого господарського суду України від 10.07.2014 № 922/2981/13.

Отже, рахунок (рахунок-фактура) за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер.

Пунктом 3.5 Договору встановлено, що датою поставки товару вважається дата отримання товару уповноваженим представником покупця, що підтверджується його підписом на видатковій накладній.

Згідно з п. 5.1 Договору розрахунки за товар здійснюються на підставі рахунку-фактури постачальника, який виписується у відповідності до заявки покупця та специфікації. Покупець здійснює оплату товару протягом 45 календарних днів з моменту отримання товару від постачальника шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Покупець має право здійснювати попередню оплату (часткову або повну) товару.

Отже, суд дійшов висновку про те, що сторони умовами Договору узгодили, що строк оплати настає протягом 45 календарних днів з моменту отримання товару, що підтверджується його підписом на видатковій накладній, в той час як рахунок-фактура носить лише інформаційний характер та не підтверджує факт здійснення господарської операції.

Загалом, суд вказує, що відсутність рахунків ніяким чином не перешкоджає виконанню зобов'язання з оплати, зважаючи на те, що договір містить реквізити сторін, у т.ч. дані щодо рахунку позивача.

За таких обставин, враховуючи умови Договору суд дійшов до висновку, що заборгованість відповідача за поставлений товар становить 60 048,02 грн., а строк виконання грошового зобов'язання на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача на підставі Договору за переданий товар. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ "Укренергогарант" про стягнення з ПАТ "АК "Київводоканал" заборгованості у розмірі 60 048,02 грн. є правомірними та обґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню судом.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 4 850,46 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з 26.01.2016 по 06.04.2016.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 7.3 Договору у випадку порушення виконання умов п. 5.1 Договору, покупець сплачує пеню постачальнику в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний прострочений день встановленого строку.

Приймаючи до уваги, що наявність простроченої заборгованості відповідача перед позивачем у досліджуваний період підтверджується матеріалами справи, розмір заявленої до стягнення пені не перевищує встановленого статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" граничного розміру, а період стягнення визначений із урахуванням меж, передбачених частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України суд, перевіривши арифметичних розрахунок в цій частині позовних вимог, відповідно до розрахунку позивача, дійшов висновку про задоволення стягнення пені у розмірі 4 850,46 грн.

Позивачем також заявлена вимога про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 331,62 грн. за період з 26.01.2016 по 06.04.2016.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 331,62 грн.

За таких обставин суд дійшов до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з ПАТ "АК "Київводоканал" на користь ТОВ "Укренергогарант" заборгованості у розмірі 60 048,02 грн., пені у розмірі 4 850,46 грн. та 3% річних у розмірі 331,62 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А, ідентифікаційний код 03327664) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергогарант" (65033, м. Одеса, вул. Аеропортівська, 4, ідентифікаційний код 38154143) заборгованість у розмірі 60 048 (шістдесят тисяч сорок вісім) грн. 02 коп., пеню у розмірі 4 850 (чотири тисячі вісімсот п'ятдесят) грн. 46 коп., 3% річних у розмірі 331 (триста тридцять одну) грн. 62 коп. та судовий збір у розмірі 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 12.07.2016

Суддя І.І. Борисенко