ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2016 р. Справа № 911/1522/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Хімагромаркетинг

до Товариства з обмеженою відповідальністю Добрий урожай

Товариства з обмеженою відповідальністю Сендер

про стягнення 106627,52 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 23.03.2016 року);

від відповідача 1: не зявився;

від відповідача 2: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Хімагромаркетинг (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Добрий урожай (далі - відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю Сендер (далі - відповідач 2) про стягнення 106 627,52 грн. з яких 35000,00 грн. основного боргу, 18574,77 грн. пені, 29250,00 грн. штрафу, 23802,75 грн. річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.05.2016 року порушено провадження у справі № 911/1522/16 та призначено справу до розгляду на 08.06.2016 року.

В судове засідання, яке відбулось 08.06.2016 року представники відповідачів не зявилися, вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 10.05.2016 року не виконали, у звязку з чим, розгляд справи відкладався до 29.06.2016 року.

В судовому засіданні 29.06.2016 року представник позивача подав заяву про припинення провадження у справі в частині стягнення 25000,00 грн. основного боргу, у звязку із сплатою відповідачем 05.05.2016 року суми боргу в розмірі 5000,00 грн. та 03.06.2016 року боргу в розмірі 20000,00 грн., решту позовних вимог залишив без змін.

Відповідачі у судове засідання 29.06.2016 року не зявилися, про причини неявки господарський суд не повідомили, письмовий відзив на позов не надали.

Оскільки, про поважні причини неявки в судове засідання відповідачів суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідачів не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

17.04.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Хімагромаркетинг (Продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Добрий урожай (Покупець, відповідач 1) було укладено Договір поставки № АП-17-0050 від 17.04.2015 року (далі Договір поставки).

Відповідно до п. 1.1 Договору Продавець зобовязується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобовязується прийняти і оплатити насіннєвий матеріал (далі Товар).

Загальна вартість Товару (ціна договору) на дату укладення цього договору становить 195000,00 грн. (п. 1.2 Договору).

Загальна вартість Товару (ціна Договору) визначається як сума поставленого Товару на умовах цього Договору та Додаткових угод до нього (п. 1.4 Договору).

Покупець зобовязаний сплатити Продавцю вартість Товару, зазначену в п. 1.2 Договору в строк не пізніше 20.10.2015 року (п. 2.1 Договору).

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 01.01.2017 року, а в частині розрахунків до повного виконання Покупцем своїх зобовязань за цим Договором (п. 7.1 Договору).

На виконання зобовязань за Договором позивачем в квітні 2015 року було поставлено відповідачу1 Товар на загальну суму 195000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними № АП-17-0054 від 20.04.2015 року на суму 112500,00 грн. та № АП-17-0055 від 22.04.2015 року на суму 82500,00 грн., які підписані уповноваженими представниками Сторін, скріплені їх печатками, та довіреностями на отримання ТМЦ.

Однак, як стверджує позивач, відповідач1 в порушення п. 2.1 Договору про розрахунок в строк не пізніше 20.10.2015 року, своєчасно та в повному обсязі свої зобовязання з оплати отриманого Товару не виконав, в період з 15.10.2015 року по 11.03.2016 року розрахувався частково на суму 95000,00 грн., що підтверджується виписками по рахунку позивача, які знаходяться в матеріалах справи.

Решта товару відповідачем1 своєчасно та в повному обсязі оплачена не була, у звязку з чим, за відповідачем1 виникла заборгованість в сумі 35000,00 грн.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, для забезпечення виконання зобовязання відповідачем1, 28.04.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Хімагромаркетинг (позивач, Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю Сендер (відповідач2, Поручитель) було укладено Договір Поруки № ПР-15-0050 (далі - Договір поруки).

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки Товариство з обмеженою відповідальністю Сендер (Поручитель) є поручителем перед Товариством з обмеженою відповідальністю Хімагромаркетинг (Кредитор) за належне виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю Добрий урожай (Боржник) за Договором поставки (далі Основного договору).

Відповідно до п. 1.3 Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов'язання Боржником в повному обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, курсової різниці, витрат Кредитора тощо.

Таким чином, у разі порушення Товариством з обмеженою відповідальністю Добрий урожай зобов'язань за Договором поставки, Товариство з обмеженою відповідальністю Сендер та Товариство з обмеженою відповідальністю Добрий урожай відповідають перед Товариством з обмеженою відповідальністю Хімагромаркетинг як солідарні боржники (п. 1.2 Договору).

У звязку з тим, що відповідач1 допустив прострочення виконання зобовязання, відповідачу2 було предявлено Вимогу б/н від 20.01.2016 року про оплату суми боргу. Однак, вимога позивача залишена відповідачем2 без відповіді та задоволення.

Таким чином, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 35000,00 грн. основного боргу.

В ході розгляду спору, позивачем повідомлено суд про сплату відповідачем1 25000,00 грн. основного боргу, у звязку з чим заявлено клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення 25000,00 грн. основного боргу.

Судом досліджено та встановлено, що відповідач1 05.05.2016 року сплатив суму боргу в розмірі 5000,00 грн. та 03.06.2016 року суму боргу в розмірі 20000,00 грн.

Відповідно до п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу). Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Зважаючи на те, що позовна заява надійшла до суду 05.05.2016 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду, провадження у справі № 911/1522/16 порушено ухвалою від 10.05.2016 року, а частина заборгованості в сумі 5000,00 грн. сплачена відповідачем 05.05.2016 року, тобто до порушення провадження у справі, посилання відповідача на необхідність припинення провадження у справі в частині стягнення 5000,00 грн. основного боргу на підставі п. п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України є безпідставними і задоволенню не підлягають, з огляду на те, що відповідна норма застосовується в разі врегулювання спору після порушення провадження у справі, а заборгованості в сумі 5000,00 грн. на момент порушення провадження у справі вже не існувало.

Щодо клопотання про припинення провадження у справі в частині вимог про стягнення 20000,00 грн. основного боргу, оскільки вказана сума сплачена відповідачем1 03.06.2016 року, тобто після порушення провадження, провадження у справі в частині стягнення 20000,00 грн. основного боргу підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України.

Таким чином, заборгованість відповідачів станом на момент прийняття рішення складає 10000,00 грн., що відповідачами не заперечено та не спростовано.

У зв'язку з простроченням оплати поставленого Товару, позивач просить солідарно стягнути з відповідачів також 18574,77 грн. пені на п. 5.2 Договору за період 21.10.2015 року по 21.04.2016 року, 29250,00 грн. 15 % штрафу, 23802,75 грн. річних за період 21.10.2015 року по 21.04.2016 року в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Підстави та умови нарахування пені визначені у п. 5.2 Договору, зокрема, передбачено, що при несвоєчасній оплаті поставленого Товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, встановленої на цей період, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення розрахунку. Сплата пені не звільняє Замовника від сплати основної суми боргу.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало було виконано.

Згідно з п. 5.3. Договору Сторони прийшли до згоди, і встановили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, припиняється через три роки від дня, коли це зобов'язання повинно бути виконане.

Відповіно до п. 5.4. Договору поставки у випадку прострочення виконання зобов'язання більш ніж на 30 днів Покупець додатково сплачує Продавцеві штраф в розмірі 15 % від ціни Договору.

Згідно з п. 5.5. Договору поставки Сторони дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, і встановлюють її у розмірі 40% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 днів з дати, коли Товар повинен бути сплачений відповідачем1 та 96% річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев'яноста календарних днів.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, штрафні санкції нараховані за фактичні періоди існування заборгованості на суми боргу що існували на відповідні дати, з врахуванням часткових проплат, таким чином, вимоги позивача про стягнення 18574,77 грн. пені та 29250,00 грн. 15 % штрафу, які відповідачами не заперечені та не спростовані, підлягають задоволенню в заявлених розмірах, на підставі ст. 549 Цивільного кодексу України, п. 5.2 та 5.3 Договору відповідно.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, нарахування річних було проведено виходячи із фактичних сум заборгованості, що існували на відповідну дату, і в розмірі, погодженому сторонами в Договорі. Таким чином, вимога позивача про стягнення річних підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 23802,75 грн.

Згідно зі ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, оскільки умовами Договору поруки відповідальність поручителя не обмежена певною сумою, позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів, як з боржника, який прострочив сплату чергової частини боргу у встановлений договором строк, та з його поручителя, який не виконав пред'явлену вимогу, у відповідності до статей 525, 526, 530, 554, 555 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у сумі 10000,00 грн. основного боргу, 18574,77 грн. пені, 29250,00 грн. штрафу, 23802,75 грн. річних. В частині стягнення 20000,00 грн. суми основного боргу провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України. В решті позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до абз. 3 п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013 р., у разі якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

У зв'язку з викладеним, витрати зі сплати судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом пропорційно задоволеним позовним вимогам (з врахуванням суми боргу сплаченої після подачі позову) в сумі 1524,42 грн. на відповідачів порівну по 762,21 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю Добрий урожай (35213, Рівненська обл., Демидівський район, с. Княгинине, код 38875496) та Товариства з обмеженою відповідальністю Сендер (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, 290, код 37852965) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Хімагромаркетинг (02160, м. Київ, п-т Воз'єднання, 15, код 30262667) 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 18574 (вісімнадцять тисяч пятсот сімдесят чотири) грн. 77 коп. пені, 29250 (двадцять девять тисяч двісті пятдесят) грн. 00 коп. штрафу, 23802 (двадцять три тисячі вісімсот два) грн. 75 коп. річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Добрий урожай (35213, Рівненська обл., Демидівський район, с. Княгинине, код 38875496) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Хімагромаркетинг (02160, м. Київ, п-т Воз'єднання, 15, код 30262667) 762 грн. (сімсот шістдесят два) 21 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю Сендер (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, 290, код 37852965) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Хімагромаркетинг (02160, м. Київ, п-т Воз'єднання, 15, код 30262667) 762 грн. (сімсот шістдесят два) 21 коп. витрат по сплаті судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 20000,00 грн. основного боргу припинити.

6. В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 07.07.2016 р.

Суддя Т.П. Карпечкін