ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.07.16р. Справа № 904/3835/16
За позовом Комунального підприємства "КОМЕНЕРГОСЕРВІС" Дніпропетровської міської ради

до Комунального підприємства "ДНІПРОВОДОКАНАЛ" Дніпропетровської міської ради

про стягнення заборгованості за відшкодування витрат по експлуатації насосних станції підкачування холодної води у розмірі 3 558 840,66грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - ОСОБА_1, дов. № 607 від 27.05.16р.

Відповідача - ОСОБА_2, дов. № 4/28-06 від 04.01.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 3 558 840,66 грн. боргу на відшкодування витрат по експлуатації насосних станцій.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що сторонами підписано Протокол про припинення зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого припиняються зобовязання КП "ДНІПРОВОДОКАНАЛ" перед КП "КОМЕНЕРГОСЕРВІС" в розмірі 3 386 920,49 грн. за Договором № 01/01-9 від 01.11.09р. за період вересень 2013 грудень 2015 та лютий 2016 року, отже, у цій частині вимог предмет спору відсутній. Стосовно заборгованості за січень 2016р. Відповідач зазначає, що відповідно до п.2.4. Договору вартість витрат та споживаної енергії, які мають виставлятися до відшкодування Відповідачеві у теплорозподільчому пункті, що здійснює підкачування холодної та гарячої води відповідно до кошторисів до Договору визначається з урахуванням коефіцієнту = 0,65.

14.06.16р. у судовому засіданні представник Позивача повідомила, що 31.05.16р. сторонами укладено протокол про припинення зустрічних однорідних вимог, за яким сторонами погашено зустрічні однорідні вимоги на суму 3 386 920,49 грн. За цим протоколом погашено частину боргу Відповідача за спірний період дії спірного договору.

05.07.16р. від Позивача надійшли пояснення на відзив, в яких Позивач зазначає, що відповідно до Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02.02.09р. № 12 "Про затвердження розрахунку нормативних витрат електроенергії підприємствами теплоенергетики при виробництві, транспортуванні та постачанні (розподілі) теплової енергії" розділом 6 п.1.2. не передбачено включення до складу витрат електричної енергії підприємств теплоенергетики витрат електричної енергії насосами холодного водопостачання. У звязку з чим Позивач у виставлених рахунках не застосовує коефіцієнт 0,65. Крім того, жодних заперечень стосовно виставлених рахунків та Актів за період з вересня 2013р. до січня 2016р. зі сторони Відповідача не було. Для врегулювання даного питання та керуючись вищезазначеним Наказом, Позивач 14.06.16р. на адресу Відповідача направив 2 екземпляра додаткової угоди до Договору № 01/01-09 від 01.11.09р., відповідно до якої Позивач пропонує виключити пункт 2.4. Договору.

У своїх поясненнях, від 05.07.16р., Відповідач зазначає, що Позивач не одноразово направляв на адресу Відповідача акти на відшкодування витрат із завищеною електроенергією за ТРП-6, ТРП-7 без застосування коефіцієнта 0,65. Відповідач не одноразово повідомляв договірний відділ, вів переговори з інженером підприємства Позивача про порушення договірних відносин між сторонами.

Cторонами, згідно з Договором, підписані кошториси на відшкодування витрат за підкачку холодної води та відшкодування витрат за електроенергію на 2016 рік із зазначенням обовязкового урахування коефіцієнту 0,65.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 05.07.16р.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.09р. сторонами укладено Договір №01/01-09 на відшкодування витрат по експлуатації насосних станцій підкачування холодної води (далі Договір), за п.1.1. якого Відповідач відшкодовує витрати Позивача повязані з експлуатацією насосних станцій по підкачуванню холодної води, які знаходяться на балансі у Позивача, та здійснюють подачу холодної води споживачам Відповідача.

Згідно з п.2.4. Договору вартість витрат і спожитої електроенергії, які можуть бути представлені до відшкодування Відповідачеві в теплорозподільчому пункті, який здійснює підкачку холодної та гарячої води відповідно до кошторису до Договору визначається з урахуванням Ке=0,65.

За п.2.6. Договору Відповідач зобов'язався оплатити виставлений Позивачем рахунок протягом 5 - ти банківських днів з моменту його отримання.

За період з вересня 2013р. по грудень 2015р. та лютий 2016р. сторонами підписано акти відшкодування фактичних витрат Позивача Відповідачем за підкачку холодної води. За січень 2016р. такий акт Відповідачем не підписано, з посиланням на те, що Позивачем не застосовано коефіцієнт 0,65, обумовлений п. 2.4 Договору.

За період з вересня 2013р. по лютий 2016р. Відповідачеві виставлені рахунки:

за вересень 2013р. 73 444,68 грн., за жовтень 2013р. 91 778,82 грн., за листопад 2013р. 87 001,55 грн., за грудень 2013р. 96 573,34 грн., за січень 2014р. 92 092,25 грн., за лютий 2014р. 84 100,19 грн., за березень 2014р. 89 292,23 грн., за квітень 2014р. 90 469,97 грн., за травень 2014р. 106 017,29 грн., за червень 2014р. 109 611,48 грн., за липень 2014р. 123 924,13 грн., за серпень 2014р. 124 979,32 грн., за вересень 2014р. 126 243,89 грн., за жовтень 2014р. 133 290,24 грн., за листопад 2014р. 118 534,20 грн., за грудень 2014р. 120 847,38 грн., за січень 2015р. 117 146,38 грн., за лютий 2015р. 113 412,16 грн., за березень 2015р. 122 263,13 грн., за квітень 2015р. 108 016,87 грн., за травень 2015р. 114 925,75 грн., за червень 2015р. 133 755,79 грн., за липень 2015р. 158 645,92 грн., за серпень 2015р. 139 963,99 грн., за вересень 2015р. 144 883,44 грн., за жовтень 2015р. 148 059,01 грн., за листопад 2015р. 139 651,14 грн., за грудень 2015р. 140 282,02 грн., за січень 2016р. 170 612,90 грн., за лютий 2016р. 139 021,20 грн., всього на суму 3 558 840,66 грн.

За даними Позивача, Відповідач понесені Позивачем договірні витрати вчасно не оплатив.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Стаття 20 ГК України встановлює відповідні способи захисту цивільних прав та інтересів шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позов заперечує з наведених вище підстав.

31.05.16р. сторонами підписано протокол про припинення зустрічних однорідних вимог, за яким сторонами погашено зустрічні однорідні вимоги на суму 3 386 920,49 грн. За цим протоколом погашено частину боргу Відповідача за спірний період дії Договору.

Відповідач, заперечуючи позов зазначив, що Позивачем проведено нарахування на відшкодування витрат за січень 2016р. без застосування коефіцієнту 0,65, обумовленого п. 2.4 Договору.

Перевіривши доводи та розрахунки сторін, з урахуванням наданих сторонами до матеріалів справи документів та пояснень, що коефіцієнт (0,65) застосовуються до показників на ТРП -6, ТРП -7, суд встановив, що за січень 2016р. Відповідач мав відшкодувати Позивачеві 144 924,05 грн., а не 171 920,17 грн., як те розрахував Позивач

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, стягненню підлягає борг за січень 2016р. у розмірі 144 924,05 грн., провадження у частині вимог про стягнення з Відповідача 3 386 920,49 грн., зарахування яких відбулося після порушення провадження у справі судом, підлягає припиненню за відсутністю предмету спору на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати. Позивач при звернені з позовом сплатив 55 435,99 грн. судового збору, а виходячи із ціни позову мав сплатити 53 382,61 грн., тобто переплата становить 2 053,38 грн.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Красна, 21а (код 03341305) на користь Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради, 49081, м. Дніпропетровськ, вул. Артільна, 6б, (код 36639101) 144 924,05 грн. боргу, 52 977,67 грн. - судового збору.

У частині вимог про стягнення з Відповідача 3 386 920,49 грн. провадження у справі припинити.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя С.Г. Юзіков

Повний текст рішення виготовлено__________________