РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2016Справа № 910/8401/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Державного підприємства "Дослідне господарство "Шевченківське" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик"

про зобов'язання виконати умови договору

за участю представників:

від позивача:Завальнюк В.В.- представник за довіреністю № 406 від 20.11.2014 р.
від відповідача:Шкурат О.М.- представник зха довіреністю № 68 від 04.07.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Державне підприємство "Дослідне господарство "Шевченківське" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (далі - ДП "Шевченківське") з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" (далі - ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик") про зобов'язання перерахувати грошові кошти.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору банківського рахунку № 6/2012-241/ЮО від 16.03.2012 р. в частині своєчасного здійснення розрахунково-касових операцій за платіжними дорученнями № 396, № 397, № 398, № 399, № 400, № 401, № 402, № 403, № 404, № 405, № 406, № 407, № 408, № 409 від 05.04.2016 р., внаслідок чого ДП "Шевченківське" було позбавлене можливості перерахувати кошти за призначенням платежу.

У позові ДП "Шевченківське" просить суд зобов'язати ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" здійснити переказ грошових коштів за вказаними платіжними дорученнями від 05.04.2016 р. на загальну суму 402 979,90 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 р. № 234 та рішення Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 05.04.2016 р. № 463 ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" віднесено до категорії неплатоспроможних та розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, а постановою Правління Національного банку України від 02.06.2016 р. № 46-рш було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації відповідача, отже задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.03.2012 р. між Державним підприємством "Дослідне господарство "Шевченківське" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (клієнт) та відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (банк) був укладений договір банківського рахунку юридичної особи № 6/2012-241/ЮО (далі - договір) відповідно до якого банк відкриває клієнту рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування, надає комісійні послуги згідно з нормативно-правовими актами НБУ, чинним законодавством України, внутрішніми правилами та процедурами банку (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору банк зобов'язується, зокрема, забезпечувати збереження коштів клієнта на його рахунках; належним чином виконувати комплексне обслуговування клієнта відповідно до умов цього договору та тарифів ПАТ "КБ "Хрещатик" у відповідності до тарифного пакету "Стандартний тарифний план"; своєчасно здійснювати розрахункові операції клієнта відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів НБУ; обслуговувати клієнта в межах режиму роботи для розрахунково-касового обслуговування клієнтів, визначеного банком; забезпечувати своєчасне зарахування коштів на рахунок клієнта.

Відповідно до п.п. 2.4.2 п. 2.4 договору клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства за винятком випадків, передбачених законодавством.

Пунктом 3.1 договору визначено, що за несвоєчасне (пізніше наступного операційного дня після отримання відповідного документа) чи неправильне списання з вини банку суми з рахунку клієнта, а також за несвоєчасне та неправильне зарахування суми, яка належить власнику рахунку, банк несе відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Пунктами 9.1, 9.2 договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2012 р. Якщо за 30 днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не заявить про його припинення, договір вважається продовженим на діючих умовах на невизначений строк.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до умов договору банк відкрив клієнту (позивачу) банківський рахунок у національній валюті № 1755.

05.04.2016 р. позивач подав відповідачу на виконання платіжні доручення № 396, № 397, № 398, № 399, № 400, № 401, № 402, № 403, № 404, № 405, № 406, № 407, № 408, № 409 на загальну суму 402 979,90 грн., однак банк розрахункові операції згідно з наданими платіжними дорученнями не провів, хоча залишок коштів ДП "Шевченківське" дозволяв це зробити, оскільки на рахунку позивача перебувала сума 433 671,45 грн.

07.04.2016 р. листом № 36 позивач звернувся до банку з вимогою здійснити перерахування коштів за вказаними платіжними дорученнями за призначенням їх платежу. У відповідь на що 16.04.2016 банк повернув позивачу ці платіжні доручення з відміткою банку про їх невиконання з вини ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик", посилаючись на п. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з ч. 5 статті 341 Господарського кодексу України установи банків забезпечують розрахунки відповідно до законодавства та вимог клієнта, на умовах договору на розрахункове обслуговування.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня. Банк і клієнт мають право, ураховуючи встановлені законодавством строки проведення переказу, передбачити в договорі банківського рахунку інші строки виконання розрахункових документів клієнта. Порядок виконання таких документів визначається договором між банком і клієнтом та внутрішніми правилами банку.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (пункт 30.1 статті 30 зазначеного Закону).

Аналогічні положення містяться у п. 2.19 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті. затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. № 22.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства та умови укладеного сторонами правочину, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимагати від банку вчинення дій по перерахуванню грошових коштів на підставі платіжних доручень № 396, № 397, № 398, № 399, № 400, № 401, № 402, № 403, № 404, № 405, № 406, № 407, № 408, № 409 від 05.04.2016 р. на загальну суму 402 979,90 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що постановою Національного Банку України від 05.04.2016 р. № 234 ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" віднесено до категорії неплатоспроможних банків.

05.04.2016 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 463 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у відповідача. Тимчасову адміністрацію в банку запроваджено строком на 3 місяці з 05.04.2016 р. по 04.05.2016 р.

У подальшому рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб продовжено тимчасову адміністрацію у ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" з 05.05.2016 р. по 04.06.2016 р.

02.06.2016 р. рішенням Правління Національного банку України № 46-рш було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації відповідача, в зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 03.06.2016 р. № 913 "Про початок здійснення процедури ліквідації відповідача, та делегування повноважень ліквідатора банку".

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою і не потребує доказуванню.

Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відтак, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Таким законом є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яким врегульована процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена процедура тимчасової адміністрації або ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

Відповідно до ч. 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до ст. 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Частиною 2 ст. 49 вказаного Закону України визначено порядок здійснення уповноваженою особою Фонду заходів щодо підготовки задоволення вимог кредиторів, якою передбачено, зокрема, складання реєстру акцептованих вимог кредиторів для затвердження виконавчою дирекцією Фонду.

Разом із цим, указаний Закон не дає визначення поняття "кредитор банку". Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Отже, у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником та у період запровадження у банку процедури тимчасової адміністрації чи ліквідації, виконання розрахунково-касових операцій банком обмежується положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Вказану позицію викладено у постанові Верховного суду України від 25.03.2015 р. у справі № 910/9232/14.

Доводи позивача про те, що він звернувся з платіжними дорученнями до відповідача фактично до введення в ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" тимчасової адміністрації (протягом операційного часу), суд приймає до уваги, проте зазначає, що у цьому питанні важливе значення має становище банку, в якому він перебуває на час розгляду господарської справи.

Зокрема, згідно з правовою позицією, викладеною у постанові від 20.01.2016 р. у справі № 6-2001цс/15, Верховний Суд України зазначив, що введення тимчасової адміністрації в банку на час винесення рішення судом першої інстанції унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відтак, із огляду на вищевикладене та враховуючи ту обставину, що на час вирішення спору в банку запроваджено процедуру вже не тимчасової адміністрації, а ліквідації, зобов'язати його перерахувати грошові кошти за платіжними дорученнями № 396, № 397, № 398, № 399, № 400, № 401, № 402, № 403, № 404, № 405, № 406, № 407, № 408, № 409 від 05.04.2016 р. на загальну суму 402 979,90 грн. підстав у суду немає, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому суд звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості звернутись до уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" із заявою про визнання його кредитором ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" у порядку визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яка у випадку акцептування кредиторських вимог підлягає задоволенню у відповідній черговості.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державного підприємства "Дослідне господарство "Шевченківське" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" про зобов'язання виконати умови договору відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 7 липня 2016 року.

Повний текст рішення підписаний 12 липня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.