ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.07.16р. Справа № 904/3960/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоімпекс", м. Селидове Донецької області

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

про стягнення 7 050 грн. 51 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 3 від 18.05.2016

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 617 від 19.04.2016

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоімпекс" звернулось до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" вартість нестачі вугільної продукції в сумі 7 050 грн. 51 коп.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з перевезення вантажу в частині доставки вантажу в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у відзиві на позов зазначив, що позивачем при зверненні до суду із позовом порушено строки позовної давності, передбачені Статутом залізниць та не надано доказів наявності поважних причин його пропуску, у звязку із чим просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалася перерва з 16.06.2016р. по 14.07.2016р.

В порядку ст. 85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року зі станції Кривий Торець Донецької залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоімпекс" здійснило відправлення вагонів № № 56355142, 59782573, 56135718, 60032588, 53528931 навантажених кам'яним вугіллям згідно залізничних накладних № № 50301548, 50301589, 50228360 на станцію Енергодар Придніпровської залізниці, одержувач ДТЕК Запорізька ТЕС.

При проходженні вагонів через станцію Енергодар Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту Залізниць України, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищевказаних вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладних. Було виявлено різницю маси вантажу у спірних вагонах, а саме:

1) у вагоні № 56355142 встановлено, що вказана в накладній маса вантажу складає 60400 кг, а фактична маса вантажу становить 59400 кг, що на 1000 кг менше, ніж вказано у накладній № 50301548.

Встановлена недостача продукції документально підтверджена комерційним актом РА № 006663/220 від 27.03.2015р., в якому, зокрема, зазначено, що при комерційному огляду в вагоні виявлено: навантаження навалом, нижче бортів на 10-15 см, марковано трьома подовжніми смугами; ліворуч по ходу потяга над 4, 5 люками виїмка довжиною 2, м, шириною 0,5 м, глибиною 0,6 м. В місті виїмки маркування відсутнє. В технічному відношенні вагон справний. Течі вантажу немає.

2) у вагоні № 59782573 встановлено, що вказана у накладній маса вантажу складає 70 000 кг, а фактично маса вантажу складає 68 250 кг, що на 1 750 кг менше, ніж вказано у накладній № 50301548.

Встановлена недостача продукції документально підтверджена комерційним актом РА № 006664/221 від 27.03.2015р., в якому, зокрема, зазначено, що при комерційному огляді в вагоні виявлено навантаження навалом, на рівня бортів на 10-15 см, маркування трьома подовжніми смугами; посеред вагону над 4 люком виїмка довжиною 1,0 м. шириною 0,8 м, глибиною 0,5 м. У місті виїмки маркування відсутнє. Двері люка закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний.

3) у вагоні № 56135718 встановлено, що вказана у накладній маса вантажу складає 60 900кг., а фактична маса вантажу становить 59 700 кг., що на 1 200 кг. менше, ніж вказано у накладній №50301589.

Встановлена недостача продукції документально підтверджена комерційним актом РА № 006665/222 від 27.03.2015р., в якому зокрема зазначено, що при комерційному огляду в вагоні виявлено: навантаження навалом, нижче бортів на 10-15 см, марковане трьома подовжніми смугами, ліворуч по ходу потяга над 6,7 люками виїмка довжиною 1,5 м, шириною 1,2 м, глибиною 0,8 м. У місті виїмки маркування відсутнє. Двері люка закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний

4) у вагоні № 60032588 встановлено, що вказана у накладній маса вантажу складає 69 300 кг., а фактично маса вантажу складає 67 300 кг., що на 2000 кг. менше, ніж вказано у накладній № 50228360.

Встановлена недостача продукції документально підтверджена комерційним актом РА № 006642/199 від 21.03.2015р., в якому зокрема зазначено, що при комерційному огляду в вагоні виявлено: Навантаження навалом, на рівні бортів, маркований трьома подовжніми смугами; ліворуч по ходу потяга над 2,3,4 люками вздовж борта виїмка довжиною 4,5 м, шириною 0,7 м, глибиною 0,5 м. В місті виїмки маркування відсутнє. Двері, люка закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний.

5) у вагоні №53528931 встановлено, що вказана у накладній маса вантажу складає 68 000 кг., а фактично маса вантажу складає 66 100 кг., що на 1 900 кг. менше, ніж вказано у накладній № 50228360.

Встановлена недостача продукції документально підтверджена комерційним актом РА №006641/198 від 21.03.2015р., в якому зокрема зазначено, що при комерційному огляду в вагоні виявлено: навантаження навалом, на рівні бортів, вантаж маркований трьома подовжніми смугами; ліворуч по ходу потяга над 2,3,4,5 люками вздовж борту виїмка довжиною 6,0 м, шириною 0,5 м, глибиною 0,8 м. В місті виїмки маркування відсутнє. Двері, люка закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний.

Вказаними актами встановлено, що при перевантаженні вагонів у статистичному режимі на виправних 150 тн. Вагонних електронно-тензометричних вагах виявилось:

- у вагоні № 56355142 маса брутто - 81 700 кг., тара за документом - 22 300 кг., нетто - 59 400 кг., що менше ніж зазначено в документі на 1000кг.;

- у вагоні № 59782573 маса брутто - 91 700кг., тара за документом - 23 450 кг., маса нетто - 68 250 кг., що менше ніж зазначено в документі на 1 750 кг.;

- у вагоні № 56135718 маса брутто - 81 900кг., тара за документом - 22 200 кг., маса нетто - 59 700 кг., що менше ніж зазначено в документі на 1 200кг.;

- у вагоні № 60032588 маса брутто - 90 600кг., тара за документом - 23 300 кг., маса нетто - 67 300 кг., що менше ніж зазначено в документі на 2000кг.;

- у вагоні № 53528931 маса брутто - 88 600кг., тара за документом - 22 500 кг., маса нетто - 66 100 кг., що менше ніж зазначено в документі на 1 900кг.

12.05.2016р. позивач направив до господарського суду Дніпропетровської області позовну заяву від 05.05.2016р. № 12-210 з вимогою про стягнення збитків від втрати вантажу у загальній сумі 7 050 грн. 51 коп., посилаючись на те, що спірні вагони з кам'яним вугіллям були прийняті залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, тому в силу ст.110 Статуту Залізниці України відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажоодержувачу, покладається на залізницю.

Відповідальна недостача вугілля з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення складає:

- у вагоні № 56355142 маса нетто при відправлені складає 60 400 кг: ОСОБА_1 нестачі 60 400 х 1 % = 604 кг. Відповідальна нестача 1000 кг -604 кг = 396 кг х 1537,79 грн. (ціна за тону з ПДВ згідно довідки) - розмір нестачі складає 608,96 грн.;

- у вагоні № 59782573 маса нетто при відправлені складає 70 000 кг: ОСОБА_1 нестачі 70 000 х 1 % = 700 кг Відповідальна нестача 1750кг - 700 кг = 1050 кг х 1537,79 грн. (ціна за тону з ПДВ згідно довідки) - розмір нестачі складає 1614,68 грн.;

- у вагоні № 56135718 маса нетто при відправлені складає 60 900 кг: ОСОБА_1 нестачі 60 900 х 1 % = 609 кг. Відповідальна нестача 1200 кг - 609 кг = 591 кг х 1537,79 грн. (ціна за тону з ПДВ згідно довідки) - розмір нестачі складає 908,83 грн.;

- у вагоні № 60032588 маса нетто при відправлені складає 69 300 кг: ОСОБА_1 нестачі 69 300 х 1 % = 693 кг Відповідальна нестача 2000кг - 693 кг = 1307 кг х 1550,46 грн. (ціна за тону з ПДВ згідно довідки) - розмір нестачі складає 2026,45 грн.;

- у вагоні № 53528931 маса нетто при відправлені складає 68 000 кг: ОСОБА_1 нестачі 68 000 х 1 % = 680 кг Відповідальна нестача 1900кг - 680 кг = 1220 кг х 1550,46 грн. (ціна за тону з ПДВ згідно довідки) - розмір нестачі складає 1891,59 грн.

В результаті виявленої недостачі позивач зазнав збитки у розмірі вартості сплаченої, але не отриманої продукції у сумі 7 050 грн. 51 коп.

Відповідач проти позову заперечує, мотивуючи тим, що позивачем пропущений строк позовної давності, визначений ч. 4 ст.315 ГК України. Позивач не звертався до перевізника з претензією з підстав, зазначених у позовній заяві, відповідно, строк на предявлення позову сплинув через шість місяців з дня виявлення обставин, які є підставою для його заявлення. Обставини які є підставою для предявлення позову виявлені та зафіксовані комерційними актами від 21.03.2015р. та 27.03.2015р.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 113 Статуту за не збереження прийнятого до перевезення вантажу залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що нестача виникла з незалежних від неї причин.

За п. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Згідно з п.115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч. 2 п. 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту (п.136 Статуту).

Пунктом 134 Статуту встановлено, що претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців. Зазначені терміни обчислюються: а) з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу; ж) з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення претензії, - в усіх інших випадках.

Відповідно до ст. 610, 614 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Згідно зі ст. 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача вантажу сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Матеріалами справи підтверджено факт спричинення позивачу збитків у сумі 7 050 грн. 51 коп. від нестачі вантажу, що сталась під час перевезення залізницею.

Факти спричинення позивачу збитків зафіксовані комерційними актами РА № 006663/220 від 27.03.2015р., РА № 006664/221 від 27.03.2015р., РА № 006665/222 від 27.03.2015р., РА № 006642/199 від 21.03.2015р., РА №006641/198 від 21.03.2015р.

Приймаючи до уваги звернення відповідача до суду із заявою про сплив строк позовної давності, встановленого ст. 315 ГК України, господарський суд зазначає наступне.

Стаття 26 Закону України "Про залізничний транспорт" визначає, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Вимоги вантажовідправників, вантажоодержувачів, пасажирів до перевізників щодо порушених прав і законних інтересів розглядаються в претензійному чи позовному порядку.

Згідно зі статтею 2 Статуту залізниць України саме ним визначаються обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Порядок і терміни складання актів, пред'явлення і розгляду претензій та позовів визначаються Статутом залізниць України відповідно до чинного законодавства України.

Згідно зі ст. 136 Статуту позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

Пункт ж) статті 134 Статуту початком перебігу шестимісячного строку, встановленого ст. 136 цього Статуту, визначає день встановлення обставин, що спричинили заявлення позову.

Враховуючи вищенаведене, законодавець надає право вантажоодержувачу захистити своє право або шляхом пред'явлення претензії, або безпосередньо звернутись з позовом до суду, але в межах шестимісячного строку, встановленого Статутом.

Порядок подання претензій та позовів до залізниці регламентований також ст. 315 ГК України.

Статтею 315 ГК України встановлено, що до пред'явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред'явлення йому претензії. Претензії можуть пред'являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п'яти днів. Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п'яти днів. Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді. Для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Враховуючи те, що позивач не звертався до перевізника з претензією з підстав зазначених у позовній заяві, строк на пред'явлення позову сплинув через шість місяців з дня виявлення обставин, які є підставою для його заявлення.

Обставини виявлені та зафіксовані комерційними актами РА №006641/198 від 21.03.2015р., РА № 006642/199 від 21.03.2015р., РА № 006665/222 від 27.03.2015р., РА № 006664/221 від 27.03.2015р., РА № 006663/220 від 27.03.2015р.

Пунктом 4.7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" передбачено, що якщо до подання позову позивач скористався своїм правом на пред'явлення перевізникові претензії, шестимісячний строк позовної давності починається з дня одержання відповіді на претензію або закінчення строку, встановленого для такої відповіді (частина четверта статті 315 ГК України).

Оскільки дотримання претензійного порядку не є обов'язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу строку позовної давності в розумінні цієї норми ГК України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред'явлення претензії і строку її розгляду (частини друга і третя статті 315 ГК України), незалежно від того, чи пред'являлася відповідна претензія до перевізника.

Однак, статтею 134 Статуту залізниць України, який є нормативним актом вищої дії, ніж Постанова Пленуму Вищого господарського суду України встановлено, що претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців.

Зазначені терміни обчислюються:

а) з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу;

ж) з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення претензії, - в усіх інших випадках.

Претензійний порядок дійсно є необов'язковим і клієнт може звернутись до перевізника одразу з позовною заявою до суду.

Відповідно до ст. 136 Статуту позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

У разі наявності у замовника перевезень бажання заявити претензію перевізнику, його дії та строки чітко регламентовані статтею 315 Господарського кодексу України, який є Законом України, згідно з якою до пред'явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред'явлення йому претензії.

Претензії можуть пред'являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п'яти днів.

Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п'яти днів.

Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

Для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Щодо спорів, пов'язаних з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред'явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України.

Таким чином, вищевказаними нормативними актами чітко і детально врегульовано порядок та строки звернення до суду з позовами до залізниці як і у разі пред'явлення претензії так і при зверненні одразу до суду з позовом.

Крім того, взагалі є нелогічним збільшення строку позовної давності на 3 місяці шляхом надання строку на отримання відповіді на претензію у тому разі, коли вона взагалі не заявлена.

Частиною 4 ст. 13 Конституції України визначено, що усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду з даним позовом 23.05.2016 позивач пропустив шестимісячний строк. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

У постанові Верховного суду України від 16.05.2006р. у справі № 17/160 зазначено, що відповідно до ст.136 Статуту позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог ст.134 цього Статуту, зокрема, з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення позову.

При цьому суд приймає до уваги положення ч. 4 ст. 13 Конституції України, якою визначено, що усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Тому при застосуванні ст. 315 ГК України слід виходити з рівних прав вантажовідправників, вантажоодержувачів і перевізників на предявлення позовів один до одного.

Враховуючи вищевикладене, у звязку з тим, що позивач не звертався з претензіями до відповідача за відшкодуванням завданої шкоди впродовж шести місяців з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення позову, то, відповідно, строк на звернення з позовом за цими обставинами для позивача закінчився через шість місяців від дати виявлення спірних обставин (дати складання комерційних актів), а саме 21.09.2015. Продовження такого строку чинним законодавством передбачено у випадку подачі претензії до перевізника (відповідача).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає строк позовної давності, встановлений ст. 315 ГК України, пропущеним позивачем.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного суду України від 16.05.2006р. у справі № 17/160.

За встановлених обставин, в задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з закінченням строку на звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 32, 33, 34, 43, 45, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_3

Повне рішення складено -19.07.16р.