ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2016 року Справа № 904/2629/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Науменка І.М., Кощеєва І.М.,

секретар судового засідання Петровська А.В.,

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № б/н від 03.01.16;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність № 543 в 30.12.15;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський металургійний завод" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2016 р. у справі

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Запоріжпідшипник", м.Запоріжжя

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський металургійний завод", м.Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором купівлі - продажу у розмірі 95 113,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2016 р. у даній справі (суддя Суховаров А.В.) позов задоволено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський металургійний завод" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Запоріжпідшипник" суму 95 113,74 грн. заборгованості, 1 426,71 грн. витрат по сплаті судового збору.

Згадане рішення обґрунтовано посиланням на порушення відповідачем зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати отриманого товару.

Не погодившись з даним рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Нікопольський металургійний завод" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду скасувати, прийняти нове рішення по справі.

Скаржник зазначає, що в порушення вимог ст.ст.56,57 ГПК України позивач не надіслав на адресу відповідача копію позовної заяви та додані до неї документи.

За даними бухгалтерського обліку товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський металургійний завод" станом на 26.04.2016 р. кредиторська заборгованість за товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Запоріжпідшипник" не значиться.

У доповненні до апеляційної скарги відповідачем зазначено, що позивачем при подачі позовної заяви не були враховані платежі, зроблені відповідачем у період з 26.02.2016 р. по 06.04.2016 р. на загальну суму 24 000,00 грн., про що свідчать відповідні платіжні доручення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач зазначає, що копія позовної заяви та додані до неї документи були надіслані на адресу відповідача та умисно не отримані останнім.

Заборгованість відповідача підтверджена видатковими накладними, довіреностями, актами звірки взаєморозрахунків, вимогою про погашення боргу з доказами її отримання та частковою оплатою з боку відповідача.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з урахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі усної домовленості між позивачем та відповідачем, згідно видаткових накладних, підписаних представниками підприємств обох сторін та довіреностей на отримання матеріальних цінностей, позивач протягом 2015 року поставляв відповідачу товар, за який відповідач розрахувався частково, у звязку з чим у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 95 113,74 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом

За приписами ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Між сторонами у спрощений спосіб укладено договір поставки.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що за загальним правилом, обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі - продажу не встановлено інший строк оплати.

Згідно зі ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь - який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від для пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

12.01.2016 р. позивач надіслав на адресу відповідача претензію від 30.11.2015 р. №828/7/1 про погашення заборгованості за поставлений товар.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач поставлений товар отримав у повному обсязі. Факт отримання товару за видатковими накладними не заперечується і самим відповідачем.

При цьому відповідач частково розрахувався за отриманий товар, що підтверджується платіжними дорученнями № 1017 від 26.02.2016 р. на суму 2000,00 грн., меморіальним ордером № 1151 від 02.03.2016 р., платіжним дорученням № 31 від 16.03.2016 р. на суму 8 000,00 грн., платіжним дорученням № 106 від 06.04.2016 р. на суму 8 000,00 грн.

Отже, відповідачем сплачено заборгованість у розмірі 24 000,00 грн.

На вимогу суду апеляційної інстанції сторони здійснили звірку взаєморозрахунків, про що склали акт звірки від 17.06.2016 р., який був підписаний представниками сторін без застережень та скріплений печатками.

Згаданим актом звірки сторони підтвердили факт наявності заборгованості у розмірі 71 113,74 грн.

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів сплати заборгованості за отриманий товар у розмірі 71 113,74 грн., колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідачем станом на день подання позову (05.04.2016 р.) сплачено заборгованість у розмірі 16 000,00 грн., а тому колегія суддів відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Після звернення позивача з позовом до суду, відповідач сплатив заборгованість у розмірі 8 000,00 грн. (платіжне доручення № 106 від 06.04.2016 р.), що є підставою для припинення провадження у справі в цій частині, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника щодо ненадіслання позивачем на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документи, оскільки наведені обставини спростовуються наявними в матеріалах справи описом вкладення до цінного листа та фіскальним чеком.

Встановивши наведені обставини, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду прийнято при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.7 ст.49 ГПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. п.1-1 ч.1 ст.80,101-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський металургійний завод" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2016 р. у справі №904/2629/16 скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський металургійний завод" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Запоріжпідшипник" суму 71 113,74 грн. заборгованості, 1 066,75 грн. витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні позову в частині стягнення 16 000,00 грн. відмовити.

Провадження у справі в частині стягнення 8 000,00 грн. припинити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Запоріжпідшипник" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський металургійний завод" судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 395,96 грн.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.М.Науменко

ОСОБА_3