ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 липня 2016 р. Справа № 903/352/16

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк", м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, смт. Стара Вижівка Старовижівського району Волинської області

про стягнення 790 доларів США 56 центів

Суддя: С.В. Бондарєв

За участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: ОСОБА_2-підприємець

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представнику відповідача роз'яснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учаснику судового процесу згідно ст. 22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки.

В судовому засіданні 12.07.2016 року відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Позивач- Публічне акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" - звернувся до господарського суду з позовом до відповідача- Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2- про стягнення 790 доларів США 56 центів, в т.ч. 754,98дол. США простроченої заборгованості по кредиту згідно кредитного договору №054/21/08 від 09.06.2008р. та 35,58 дол. США простроченої заборгованості по відсоткам згідно кредитного договору №054/21/08 від 09.06.2008р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по оплаті кредиту та відсотків, у встановлені кредитним договором №054/21/08 від 09.06.2008р. строки.

Ухвалою суду від 26.05.2016р. порушено провадження по справі та призначено її до розгляду на 15.06.2016р. на 11:00год.

Представник позивача в судовому засіданні 15.06.2016р. позовні вимоги підтримав та просив суд задоволити останні в повному обсязі.

Проте, вимоги ухвали суду від 26.05.2016р. в повному обсязі не виконав.

Відповідач в судовому засіданні 15.06.2016р. та в заяві про застосування строку позовної давності б/н від 14.04.2016р. (вх.№01-66/96/16 від 15.06.2016р.), просив суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог Публічного акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 790 доларів США 56 центів та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вказавши, що відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 37 756,70 доларів США з кінцевим терміном повернення до 08.06.2011р. Додатковим договором №1 від 23.09.2009р., сторонами термін дії зазначеного кредитного договору був продовжений до 22.09.2012р. та викладено графік погашення кредиту у новій редакції. З вказаною графіку вбачається, що погашення кредитної заборгованості та строки оплати чергових платежів визначено місяцями починаючи з 31.10.2009 р. по 22.10.2012р.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних чергових платежів, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору).

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число місяця.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Позовна давність обчислюється окремо щодо основної і щодо кожної додаткової вимоги.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Оскільки кредитний договір не містить положень про термін строку давності за цим договором, а в п. 8.1. договору зазначено, що всі суперечки за даним договором вирішуються у відповідності до законодавства України, то в даному випадку термін позовної давності за цим договором становить 3 роки.

З матеріалів справи вбачається, що сторони погодили графік повернення кредиту додатковим договором №1, згідно якого повернення кредиту передбачено щомісячно, рівними частинами, та передбачили, що останній платіж за кредитним договором відповідач мав здійснити 22.09.2012р.

Таким чином, незважаючи на те, що остаточний платіж за кредитним договором відповідач мав здійснити 22.09.2012р., останній частковий платіж було здійснено у березні 2013 року, позивач звернувся до суду з даним позовом лише наприкінці травня 2016 року, тобто за межами строку позовної давності за всіма сумами простроченого боргу.

Ухвалою суду від 15.06.2016р. розгляд справи відкладався згідно ст. 77 ГПК України з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі та зважаючи на необхідність витребування додаткових доказів по справі.

Представник позивача в судовому засіданні 30.06.2016р. позовні вимоги підтримав та просив суд задоволити останні в повному обсязі.

Крім того, звернувся до суду з заявою б/н від 30.06.2016р. (вх.№01-54/5804/16), в якій просив суд в задоволенні заяви відповідача про застосування строку позовної давності відмовити, вказавши, що відповідно до ч.2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою до одного із кількох позичальників позову. Відповідно до ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Зазначив, що позивачем було пред'явлено первинний позов до ФОП ОСОБА_2 у межах строку позовної давності.

Долучив до матеріалів справи копії ухвали про повернення позовної заяви №01-39/903/94/16 від 24.02.2016р., позовної заяви вих.№10451/635 від 16.02.2016р., платіжного доручення №588824 від 12.02.2016р., розрахунку заборгованості станом на 14.01.2016р., ухвали про порушення провадження у справі №07/903/134/16 від 10.03.2016р., ухвали про залишення позову без розгляду у справі №903/134/16 від 12.04.2016р., деталізований розрахунок заборгованості станом на 14.01.2016р., відомість про рух коштів по погашенню поточної та простроченої заборгованості, оборотну відомість за період з 09.06.2008р. по 14.01.2016р.

Відповідач в судовому засіданні 30.06.2016р. вказав на повне погашення заборгованості по спірному кредитному договору, хоча доказів в підтвердження не надав. Наполягав на застосуванні судом строку позовної давності до спірних правовідносин.

Ухвалою суду від 30.06.2016р. розгляд справи відкладався згідно ст. 77 ГПК України з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на необхідність витребування додаткових доказів по справі.

Крім того, зобов'язано сторін представити суду: позивача-оригінали, долучених до позову доказів; деталізувати прохальну частину позовних вимог; первинні докази проплати; додаткові пояснення щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності; додаткові пояснення щодо ненарахування в подальшому відсотків та чи видавалась відповідачу довідка про погашення боргу; відповідача-письмові пояснення (обгрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог; свідоцтво про реєстрацію; докази часткової оплати; додаткові пояснення щодо того чи видавалась відповідачу довідка про погашення боргу.

12.07.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю суду від позивача надійшло до суду клопотання вих.№10451/1241 від 30.06.2016р. (вх.№01-54/6226/16 від 12.07.2016р.), в якому він просив суд відкласти розгляд справи, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника позивача в судове засідання.

Позивач в судове засідання 12.07.2016р. не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду спору, що стверджується підписом його уповноважного представника в повідомленні про відкладення розгляду справи від 30.06.2016р., про що зазначено в протоколі судового засідання від 30.06.2016р.

Вищий господарський суду України у п. 3.9.1 постанови пленуму від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначив, що у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.07.2016р. та в заяві б/н від 12.07.2016р. (вх.№01-54/6265/16) вказав, що вимоги ухвали суду в частині представлення суду повної оплати спірного договору надати не може, оскільки минуло вже більше 3 років від моменту погашення кредиту.

Водночас, надав суду письмові пояснення б/н від 12.07.2016р. (вх.№01-54/6266/16), в яких просив суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог, у зв'язку з тим, що строк позовної давності до спірних правовідносин минув, вказавши, що як роз'яснено у п.4.4.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", за змістом частини другої статті 264 ЦК України переривання перебігу позовної давності шляхом пред'явлення позову матиме місце у разі не будь-якого подання позову, а здійсненого з додержанням вимог процесуального закону, зокрема, статей 54, 56, 57 ГПК. Тому, якщо господарським судом у прийнятті позовної заяви відмовлено (стаття 62 ГПК) або її повернуто (стаття 63 названого Кодексу), то перебіг позовної давності не переривається. Так само не перериває цього перебігу подання позову з порушенням правил підвідомчості справ.

Відповідно до ч.І ст. 265 залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Ухвалою у справі №903/134/16 від 12.04.2016 позов залишено без розгляду.

Суд, розглянувши в судовому засіданні 12.07.2016р. клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи відмовив в його задоволенні як необгрунтованому відповідно до вимог ст. 77 ГПК України, зважаючи на те, що ГПК України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторони в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника не є підставою для відкладення розгляду справи, крім того, явка позивача не була визнана обов'язковою, позивач не позбавлений був права надіслати суду пояснення по справі і забезпечити явку представника на власний розсуд і своїм правом не скористався.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Відповідно до п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Оскільки представництво в господарському процесі не обмежується певним колом осіб, тому позивач зобов'язаний добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та забезпечити явку свого представника в судове засідання.

Таким чином, нез'явлення представника позивача через його перебування у відпустці не є підставою для відкладення розгляду справи.

Водночас згідно з частиною третьою статті 22 ГПК сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. №01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальним правами у господарському судочинстві").

Позивачем не доведено, а судом не встановлено наявності обставин, які б унеможливлювали вирішення справи без участі зазначеного учасника.

Зважаючи на тривалість розгляду даного спору та те, що позивач належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, явка сторін обов'язковою не визнавалась, позивач не позбавлений був права надіслати додаткові пояснення по заяві поштою і правом не скористався, суд визнав за можливе розглянути позовну заяву за відсутності представника позивача.

Господарський суд, заслухавши пояснення представника відповідача, визнавши зібрані по справі матеріали достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами згідно зі ст.75 ГПК України та дослідивши матеріали справи, -

встановив:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 09 червня 2008 року між Акціонерним товариством "Індустріально-Експортний Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №054/21/08 з додатковими договорами до нього №1 від 23.09.2009р., №2 від 24.09.2010р., №3 від 30.12.2010р., згідно якого кредитор надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 37 756,70доларів США 70 центів зі сплатою 13,0 відсотків річних на умовах, визначених цим договором. Термін користування кредитом-з 09.06.2008р. по 08.06.2011р. Кредит надається позичальнику на придбання автобуса пасажирського БАЗ А079.25. У якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат позичальник в день укладення цього договору укладає договір про заставу автотранспортного засобу №054/21/08-з від 09.06.2008р. (п.п. 1.1.-1.4. договору).

Також в п. 1.2. договору сторони погодили графік повернення позичальником кредиту, згідно якого останній платіж повинен бути здійснений до 08.06.2011р.

У відповідності до п. 2.3. банк зобов'язується нараховувати відсотки за користування кредитом з дня списання коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту погашення кредиту, щомісяця, в період з 26 числа попереднього місяця по 25 число включно поточного місяця, за фактичну кількість днів користування кредитом. При розрахунку відсотків день надання погашення кредиту вважається як один день, при цьому день надання кредиту включається до розрахунку, а день погашення кредиту-не включається. При розрахунку відсотків кількість днів в році приймається за фактичну кількість днів. У випадку прострочення погашення кредиту, відсотки нараховуються на суму заборгованості за кредитом і за період прострочення до моменту погашення кредиту.

Згідно п. 2.9. цього договору позичальник зобов'язується щомісячно, до останнього числа кожного місяця, разом із повним погашенням кредиту, погашати відсотки за користування кредитом шляхом перерахування грошових коштів в валюті кредиту на рахунок 2068_000214506.

Згідно п. 8.6. цього договору, договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного погашення кредиту, сплати відсотків, плати за обслуговування кредитної лінії, можливих штрафних санкцій і до повного виконання усіх умов договору.

Додатковим договором №1 від 23.09.2009р. до кредитного договору від 09.06.2008р. сторони погодили пункти 1.1., 1.2. викласти у наступній редакції:

"1.1. кредитор надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 31 463,90доларів США 90 центів зі сплатою 13,0 відсотків річних на умовах, визначених цим договором. Термін користування кредитом-з 09.06.2008р. по 22.09.2012р.

1.2. Термін користування кредитом-з 09.06.2008р. по 22.09.2012р. Також в п. 1.2. додаткового договору до кредитного договору сторони погодили нрафік повернення позичальником кредиту, згідно якого останній платіж повинен бути здійснений до 22.09.2012р.".

Додатковим договором №3 від 30.12.2010р. до кредитного договору від 09.06.2008р. сторони погодили пункти 2.3., 2.9. викласти у наступній редакції:

"2.3.Нараховувати відсотки за користування кредитом з дня списання коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту погашення кредиту, щомісяця, в період з 26 числа попереднього місяця по 25 число включно поточного місяця, за фактичну кількість днів користування кредитом. При розрахунку відсотків день надання та погашення кредиту вважається як один день, при цьому день надання кредиту включається до розрахунку, а день погашення кредиту-не включається. При розрахунку відсотків кількість днів в році приймається за фактичну кількість днів. У випадку прострочення погашення кредиту, відсотки нараховуються на суму заборгованості за кредитом і за період прострочення до моменту погашення кредиту.

Згідно п. 2.9. цього договору позичальник зобов'язується щомісячно, до останнього числа кожного місяця та разом із повним погашенням кредиту, погашати відсотки за користування кредитом шляхом перерахування грошових коштів в валюті кредиту на рахунок 14506; з 27 вересня 2010 року погашати відсотки за користування кредитом шляхом перерахування грошових коштів в валюті кредиту на рахунок 1205. З 01 січня 2011 року нараховані відсотки сплачувати у валюті кредиту щомісячно до 5 числа кожного календарного місяця, що слідує після закінчення періоду нарахування відсотків, та в день повного погашення кредиту за минулий період нарахування відсотків на рахунок №1205 відкритий в ПАТ "Індекс-Банк"".

Даний договір з додатковими договорами до нього підписано сторонами, підписи скріплені відтиском їх печаток.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Свої зобов'язання по кредитному договору позивач-ПАТ "Креді Агріколь Банк" виконав у повному обсязі та у встановлений термін, що підтверджено випискою руху коштів по рахунку відповідача за 10.06.2008р., платіжним дорученням №5 від 10.06.2008р. на суму 177 567,31грн., розпорядженням бухгалтерії Філії "Волинська дирекція" АТ "Індекс-Банк" та клопотанням ФОП ОСОБА_2 від 10.06.2008р.

Додана банківська виписка з особового рахунку позичальника є первинними документами у відповідності до приписів Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Згідно із.ст.1 цього Закону первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до частини 1 ст.99 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.п. 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою НБУ від 30.12.1098р. № 566, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим Постановою НБУ від 18.06.2003р. №254, визначено перелік первинних документів, які складаються банками в залежності від виду операції та їх обов'язкові реквізити.

В залежності від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують операції з готівкою та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій.

Згідно з пунктом 4.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою НБУ від 18.06.2003року №254, первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі.

Пунктом 5.1 глави 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою НБУ від 18.06.2003р. №254, визначено, що інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Виписки з особових рахунків, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписка з рахунку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на видачу кредитних коштів банком позичальнику та платежів за кредитом слід вважати належними і достатніми доказами отримання коштів позичальником від ПАТ "Креді Агріколь Банк".

Згідно п.2.9. кредитного договору (з урахуванням змін, внесених до кредитного договору додатковим договором до нього №3 від 30.12.2010р.) позичальник зобов'язується щомісячно, до останнього числа кожного місяця та разом із повним погашенням кредиту, погашати відсотки за користування кредитом шляхом перерахування грошових коштів в валюті кредиту на рахунок 14506; з 27 вересня 2010 року погашати відсотки за користування кредитом шляхом перерахування грошових коштів в валюті кредиту на рахунок 1205. З 01 січня 2011 року нараховані відсотки сплачувати у валюті кредиту щомісячно до 5 числа кожного календарного місяця, що слідує після закінчення періоду нарахування відсотків, та в день повного погашення кредиту за минулий період нарахування відсотків на рахунок №1205 відкритий в ПАТ "Індекс-Банк".

Згідно розрахунку позивача станом на момент звернення позивача з позовом у відповідача існує прострочена заборгованість по погашенню суми кредиту в розмірі 754,98дол. США та прострочена заборгованість по погашенню відсотків в розмірі 35,58дол. США.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України майнові права та майнові обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Таким чином, між сторонами склалися відносини кредитора та позичальника.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1056 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відсотки за користування кредитом за своїм характером є платою і підлягають стягненню за весь час користування кредитом.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Заборгованість відповідача по тілу кредиту згідно кредитного договору №054/21/08 від 09.06.2008р. з додатковими договорами до нього становить 754,98дол. США, а по відсоткам-35,58дол. США, підтверджена кредитним договором №054/21/08 від 09.06.2008р. з додатковими договорами до нього, випискою руху коштів по рахунку відповідача за 10.06.2008р., платіжним дорученням №5 від 10.06.2008р. на суму 177 567,31грн., розпорядженням бухгалтерії Філії "Волинська дирекція" АТ "Індекс-Банк", клопотанням ФОП ОСОБА_2 від 10.06.2008р. та іншими матеріалами справи, відповідачем належним чином не оспорена, підставна і підлягає до стягнення з відповідача, оскільки в силу ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Доказів оплати заборогваності сторонами суду не надано.

Водночас, розглянувши заяву відповідача про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальні положення щодо позовної давності та порядку її обчислення, що підлягають застосуванню під час вирішення спорів між сторонами у зобов'язаннях, визначені у главі 19 Кодексу.

Під позовною давністю розуміється строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 Кодексу).

Початок перебігу позовної давності обчислюється за правилами статті 261 Кодексу, частина перша якої пов'язує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини сьомої статті 261 Кодексу винятки з цього правила можуть бути встановлені законом.

Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 37 756,70 доларів США з кінцевим терміном повернення до 08.06.2011р. Додатковим договором №1 від 23.09.2009р., сторонами термін дії зазначеного кредитного договору був продовжений до 22.09.2012р. та викладено графік погашення кредиту у новій редакції. З вказаною графіку вбачається, що погашення кредитної заборгованості та строки оплати чергових платежів визначено місяцями починаючи з 31.10.2009 р. по 22.10.2012р.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних чергових платежів, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору).

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число місяця.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Позовна давність обчислюється окремо щодо основної і щодо кожної додаткової вимоги.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

За приписами ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Оскільки кредитний договір не містить положень про термін строку давності за цим договором, а в п. 8.1. договору зазначено, що всі суперечки за даним договором вирішуються у відповідності до законодавства України, то в даному випадку термін позовної давності за цим договором становить 3 роки.

З матеріалів справи вбачається, що сторони погодили графік повернення кредиту додатковим договором №1, згідно якого повернення кредиту передбачено щомісячно, рівними частинами, та передбачили, що останній платіж за кредитним договором відповідач мав здійснити 22.09.2012р.

Таким чином, незважаючи на те, що остаточний платіж за кредитним договором відповідач мав здійснити 22.09.2012р., останній частковий платіж було здійснено 08 квітня 2013року, позивач звернувся до суду з даним позовом лише 24 травня 2016 року, тобто за межами строку позовної давності за всіма сумами простроченого боргу.

Пунктом 2.2. Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29 травня 2013 року № 10 встановлено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Позивач поважних причин пропуску позовної давності суду не вказав та не довів.

Посилання представника позивача на ч.3 ст. 264 ЦК України та пред'явлення позову до ФОП ОСОБА_2 у межах строку позовної давності, в результаті чого ухвалою суду від 24.02.2016р. було повернуто позовну заяву ПАТ "Креді Агріколь Банк" до ФОП ОСОБА_2 про стягнення 790,56дол. США на підставі п.п. 3, 6 ст. 63 ГПК України, а ухвалою суду від 12.04.2016р. даний спір було залишено без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.81 ГПК України, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки як роз'яснено у п.4.4.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", за змістом частини другої статті 264 ЦК України переривання перебігу позовної давності шляхом пред'явлення позову матиме місце у разі не будь-якого подання позову, а здійсненого з додержанням вимог процесуального закону, зокрема, статей 54, 56, 57 ГПК. Тому, якщо господарським судом у прийнятті позовної заяви відмовлено (стаття 62 ГПК) або її повернуто (стаття 63 названого Кодексу), то перебіг позовної давності не переривається. Так само не перериває цього перебігу подання позову з порушенням правил підвідомчості справ.

Підпунктом 4.4.3. п. 4.4. зазначеної постанови передбачено, що з огляду на вимоги частини першої статті 265 ЦК України залишення господарським судом позову без розгляду з підстав, зазначених у частині першій статті 81 ГПК, не зупиняє перебігу позовної давності, тобто перебіг позовної давності, що розпочався до подання позову, продовжується в загальному порядку. Але якщо ухвалу про залишення позову без розгляду буде скасовано з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то перебіг позовної давності вважатиметься зупиненим з моменту подання позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Тобто, перебіг позовної давності, що розпочався до подання позову, продовжується в загальному порядку.

Відповідно до п. 2.3 Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29 травня 2013 року № 10, якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

За таких обставин, встановивши підставність та обгрунтованість вимог позивача, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог з підстав спливу строку позовної давності, про застосування якої заявлено іншою стороною у справі.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України при відмові в позові покладаються на позивача.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

В позові відмовити.

Повний текст рішення складено

15.07.2016

Суддя С. В. Бондарєв