донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

18.07.2016 р. справа №908/1128/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників:
від позивача:не з'явився;
від відповідача :не з'явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ інвест", м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від15.06.2016 р.
у справі№ 908/1128/16 (суддя: Кутіщева-Арнет Н.С.)
за позовом Приватного підприємства "Драг", м. Запоріжжя
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Газ інвест", м. Запоріжжя
простягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань в сумі 12 214 грн. 35 коп.

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Драг" (далі ПП "Драг", позивач) звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ інвест" (далі - ТОВ "Газ інвест", відповідач) 3 % річних за період з 29.06.2015 р. по 25.04.2016 р. в сумі 3 574 грн. 35 коп. та інфляційних нарахувань за період травень 2015 р. березень 2016 р. в сумі 8 640 грн. 00 коп. у звязку з несвоєчасним виконанням відповідачем зобовязання щодо оплати отриманого товару на підставі контракту № 52 від 08.06.2013 р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.06.2016 р. у справі № 908/1128/16 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 3 570 грн. 60 коп., інфляційні нарахування в сумі 8 640 грн. 00 коп., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп.

У частині задоволення позову рішення суду мотивоване доведеністю та обґрунтованістю вимог.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Запорізької області від 15.06.2016 р., ТОВ "Газ інвест" подало апеляційну скаргу, в якій просить дане рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що, на його думку, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України, при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи.

Скаржник, посилаючись на висновок Торгово-промислової палати України № 664 від 26.09.2014 р., стверджує, що відповідач повинен бути звільнений від відповідальності щодо стягнення 3 % річних в сумі 3 574 грн. 35 коп. та інфляційних нарахувань в сумі 8 640 грн. 00 коп.

Відповідач вважає, що позивачем невірно розраховано 3 % річних через допущену помилку при визначенні кількості днів у році, оскільки останнім не враховано, що 2016 рік є високосним, відтак, за контррозрахунком відповідача обґрунтовано заявленими до стягнення є 3 % річних в сумі 3 558 грн. 77 коп.

Позивач проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, представники сторін в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено місцевим господарським судом, 08.06.2013 р. між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, був укладений контракт № 52 (далі - контракт), за умовами якого постачальник зобовязується поставити засоби хімізації рослин, іменовані в подальшому товар, а покупець зобовязується прийняти та оплатити товар в кількості та за ціною згідно відвантажувальних накладних (п.1.1 контракту).

У пунктах 2.1 - 2.3 контракту сторони узгодили, що ціна продукції та асортимент продукції, що поставляється за даним договором, зазначається у відвантажувальних накладних. Товар поставляється в обсягах та за цінами: реглон супер, 1200 літрів за ціною 100,00 грн. за 1 літр без ПДВ, на загальну суму 144000 ,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 3.1 контракту покупець зобовязується оплатити 100% загальної суми контракту не пізніше 01 жовтня 2013 року.

Згідно з п. 3.2 контракту датою поставки вважається дата відмітки покупця про отримання товару в накладній.

У п. 4.1 контракту передбачено, що постачальник разом із продукцією передає отримувачу наступні документи: накладну, податкову накладну, рахунок-фактуру.

Пунктом 10.1 контракту встановлено, що даний контракт вступає в дію з моменту його підписання та діє до виконання всіх зобовязань обома сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.08.2015 р. по справі № 908/3949/15 позовні вимоги ПП "Драг" до ТОВ "Газ інвест" про стягнення 144 000 грн. 00 грн. основного боргу, 7 515 грн. 60 коп. 3% річних за період з 02.10.2013 р. по 28.06.2015 р., 90 288 грн. 00 коп. інфляціних витрат за період з 01.11.2013 р. по 30.04.2015 р. задоволено повністю та стягнуто з ТОВ "Газ інвест" на користь ПП "Драг" 144 000 грн. 00 коп. основної заборгованості, 7 515 грн. 60 коп. 3% річних, 90 288 грн. 00 коп. інфляційних втрат, 4 836 грн. 07 коп. судового збору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.10.2015 р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду від 09.03.2016 р., рішення господарського суду Запорізької області від 19.08.2015 р. у справі № 908/3949/15 залишено без змін.

Таким чином, рішенням господарського суду Запорізької області від 19.08.2015 р. у справі № 908/3949/15 підтверджено наявність заборгованості з боку відповідача перед позивачем у розмірі 144 000 грн. 00 коп., що утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за контрактом щодо оплати поставленого позивачем товару.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Станом на 25.04.2016 р. рішення господарського суду Запорізької області від 19.08.2015 р. у справі № 908/3949/15 в частині стягнення боргу в сумі 144 000 грн. 00 коп. не виконано.

Враховуючи факт прострочення відповідачем оплати отриманого товару, позивач звернувся до господарського суду Запорізької області про стягнення на його користь з відповідача 3 % річних за період з 29.06.2015 р. по 25.04.2016 р. в сумі 3 574 грн. 35 коп. та інфляційні нарахування за період травень 2015 р. березень 2016 р. в сумі 8 640 грн. 00 коп.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо необхідності стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 3 570 грн. 60 коп. та інфляційних нарахувань в сумі 8 640 грн. 00 коп., а у стягненні 3 % річних в сумі 3 грн. 75 коп. слід відмовити за необґрунтованістю нарахування.

Щодо доводів відповідача стосовно неправомірності стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань внаслідок форс-мажорних обставин судова колегія враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до зазначеної постанови Донецького апеляційного господарського суду від 05.10.2015 р. наданий відповідачем висновок Торгово-промислової палати України № 664 від 26.09.2014 р. досліджувався в межах справи № 908/3949/15.

Так, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.10.2015 р. встановлено, що вказаним висновком підтверджується факт спричинення несприятливими погодними умовами значних пошкоджень сільськогосподарських культур на площах ТОВ "Газ інвест" та станом на 14.08.2014 р. визнані Торгово-промисловою палатою України форс-мажорними обставинами.

Крім того, судовою колегією у вищевказаній постанові встановлено, що заявлені до стягнення інфляційні та 3% річних не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові, вказана обставина не дає правових підстав для звільнення відповідача від сплати вищезазначених нарахувань.

Таким чином, з огляду на приписи ст. 35 ГПК України, доводи заявника апеляційної скарги є безпідставними.

Судовою колегією враховано правову позицію Верховного суду України, що визначено у постанові від 20.12.2010 р. у справі № 10/25 за позовом дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз" про стягнення 81 205 грн. 58 коп.

Так, відповідно до зазначеної постанови Верховного суду України наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ інвест" на рішення господарського суду Запорізької області від 15.06.2016 р. у справі № 908/1128/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 15.06.2016 року у справі № 908/1128/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді О.В. Стойка

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1. позивачу;

2. відповідачу;

3. у справу;

4. ДАГС;

5. ГСЗО.