ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2016 р.Справа № 916/324/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Принцевської Н.М., Разюк Г.П.

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.

за участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача ОСОБА_1 за довіреністю від 01.03.2016 року;

розглянувши апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу Якорь, м.Одеса

на рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2016 року

по справі № 916/324/16

за позовом Комунального підприємства Одескомунтранс, м. Одеса

до Житлово-будівельного кооперативу Якорь, м. Одеса

про стягнення 28 197 грн. 13 коп.

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року Комунальне підприємство Одескомунтранс, м.Одеса звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Житлово-будівельного кооперативу Якорь, м. Одеса, в якій просило суд стягнути з Житлово-будівельного кооперативу Якорь, м. Одеса на користь Комунального підприємства Одескомунтранс, м. Одеса 33 873 грн. 19 коп., а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судовий збір.

18.04.2016 року позивач надав додаткові пояснення з уточненням позовних вимог, якими просив суд стягнути з Житлово-будівельного кооперативу Якорь, м. Одеса на користь Комунального підприємства Одескомунтранс, м. Одеса 28197 грн. 13 коп., а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Рішенням господарського суду Одеської області від 18.04.2016 року у справі №916/324/16 (суддя Щавинська Ю.М.) позов задоволено, стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу Якорь, м. Одеса на користь Комунального підприємства Одескомунтранс, м. Одеса 28 197 грн. 13 коп.

Житлово-будівельний кооператив Якорь, м. Одеса з рішенням суду не погодився, тому звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2016 року по справі № 916/324/16, відмовити в задоволенні вимог позивача у повному обсязі, а також відшкодувати судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з'ясуванням всіх обставин справи.

08.06.2016 року представником Комунального підприємства Одескомунтранс, м. Одеса було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить суд апеляційну скаргу на рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2016 року у справі № 916/324/16 відхилити, рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2016 року у справі №916/324/16 залишити без змін. Судовою колегією відзив залучено до матеріалів справи.

Через канцелярію суду 04.07.2016 року від Житлово-будівельного кооперативу «Якорь» надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, які судовою колегією долучені до матеріалів справи.

В судовому засідання, яке відкладалось, представники сторін підтримали свої доводи та заперечення щодо апеляційної скарги. В засідання суду 06.07.2016 року представник позивача не зявився та витребуваних пояснень не надав, не виконавши вимоги ухвали суду, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка з попереднього судового засідання та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Представником відповідача в судовому засіданні 06.07.2016 року було заявлено клопотання в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України про залучення до матеріалів справи листа Житлово-будівельного кооперативу «Якорь» від 08.12.2015 року № 523 з доказами його відправлення Комунальному підприємству Одескомунтранс. Судовою колегією клопотання відповідача задоволено і лист з доказами відправки направлення залучено до матеріалів справи.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для зясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 916/324/16 та наданих представниками сторін пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2016 року у справі №916/324/16 не відповідає нормам права у звязку з необґрунтованістю наданого розрахунку позовних вимог з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову з цієї підстави, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Житлово-будівельним кооперативом «Якорь» (Замовник) та Комунальним підприємством «Одескомунтранс» (Виробник) було укладено договір від 15.01.2009 року №ЖСК-064, відповідно до умов якого Замовник доручив, а Виробник прийняв на себе зобовязання щодо виконання послуг зі збирання, вивезення та поховання (утилізації) твердих побутових відходів, накопичених у Замовника на умовах цього договору.

Відповідно до пунктів 7.1, 7.2 договору від 15.01.2009 року №ЖСК-064 цей договір діяв з 01.01.2009 року до 31.12.2009 року. Якщо жодна із сторін не заявить бажання припинити дію цього договору за 30 календарних днів до дати його закінчення, цей договір вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах.

Між Житлово-будівельним кооперативом «Якорь» (Замовник) та Комунальним підприємством «Одескомунтранс» (Виробник) було укладено договір від 01.01.2011 року №569, відповідно до умов якого Замовник доручив, а Виробник прийняв на себе зобовязання щодо виконання послуг зі збирання, вивезення та поховання (утилізації) твердих побутових відходів, накопичених у Замовника на умовах цього договору.

За пунктом 2.1 договору від 01.01.2011 року №569 загальний обсяг твердих побутових відходів, які підлягають збиранню, вивезенню та похованню на термін дії договору розраховується згідно розрахунку:

ЗО=N*КМ/365*ТДД

де:

N норма накопичення твердих побутових відходів на рік на одного мешканця. На дату укладання договору складає 2,92 мі, згідно рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 26.12.2006 року №910;

КМ кількість мешканців, що проживають в будинках, які обслуговуються Замовником;

ТДД термін дії договору у днях.

Пунктом 2.2 договору від 01.01.2011 року №569 встановлено, що сума договору визначається, виходячи з кількості мешканців помноженої на норму сміттєнакопичення (2,92 мі на рік) на одного мешканця, помноженої на вартість вивезення 1 мі твердих побутових відходів, помноженої на кількість календарних днів, на які цей договір укладений, поділений на 365 днів та складає 72 696 грн.

Відповідно до пункту 2.3 договору від 01.01.2011 року №569 у разі зміни норми накопичення твердих побутових відходів, загальний обсяг твердих побутових відходів та сума договору корегується у триденний термін шляхом укладання додаткової угоди до договору.

Вартість вивезення 1 мі твердих поверхневих відходів складає 26 грн. 71 коп., в тому числі ПДВ 4 грн. 45 коп. Кількість мешканців на 01.01.2011 року складає 932 чол. (пункти 2.4 2.5 договору від 01.01.2011 року №569).

Згідно з пунктами 2.7 2.8 договору від 01.01.2011 року №569 Виробник встановлює необхідну кількість контейнерів згідно норм накопичення твердих поверхневих відходів. Встановлення контейнерів оформлюється актом. Визначення кількості контейнерів для збору твердих поверхневих відходів розраховується, виходячи з щоденного спорожнення контейнерів на наступною формулою:

К=Н* N/V/365 днів

де:

К кількість контейнерів;

Н чисельність населення, що мешкає в будинках за даними підприємств, які займаються утриманням відповідних будинків, при цьому дані про чисельність населення можуть коригуватись не частіше одного разу на місяць;

N тимчасові норми накопичення твердих поверхневих відходів та складають 2,92 мі на одну особу на рік в багатоповерхових будинках;

V обєм одного контейнера.

Пунктами 2.12 2.13 договору від 01.01.2011 року №569 визначено, що Замовник здійснює контроль за вивезенням твердих поверхневих відходів та підписує Акти про надання послуг, які підтверджують виконання Виробником договірних зобовязань. Акти підписуються сторонами не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним, і є підставою для оплати послуг Виробника.

Порядок розрахунків між сторонами визначено розділом 3 договору від 01.01.2011 року №569. Зокрема, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Замовник вносить плату за послуги на поточний рахунок Виробника не пізніше 10 числа місяця, наступного за тим, у якому надані послуги.

Відповідно до пунктів 7.1, 7.2 договору від 01.01.2011 року №569 цей договір діяв з 01.01.2011 року до 31.12.2011 року. Якщо жодна із сторін не заявить бажання припинити дію цього договору за 30 календарних днів до дати його закінчення, цей договір вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах.

Додатковою угодою від 03.01.2015 року до договору № 569 сторони дійшли згоди щодо пролонгації дії договору № 569 до 31.12.2015 року.

Додатковою угодою від 01.07.2015 року до договору №569 в звязку з введенням в дію з 01.07.2015 року нових тарифів на послуги по видаленню твердих побутових відходів для населення м. Одеса, затверджених Рішенням Одеської міської ради від 28.05.2015 року № 143, сторони дійшли згоди про внесення змін в пункти 2.2, 2.4, 2.5 договору і виклали їх в наступній редакції:

« 2.2. Сума договору з 01.07.2015 року по 31.12.2015 року визначається, виходячи з кількості мешканців, помноженої на норму сміттєнакопичення (2,92 мі на рік) на одного мешканця, помноженої на вартість вивезення 1 мі твердих побутових відходів, помноженої на кількість календарних днів, на які цей договір укладений, поділений на 365 днів та складає 9924 грн. 50 коп., у тому числі ПДВ 1654 грн. 08 коп.

2.4. Вартість вивезення 1 мі твердих поверхневих відходів складає 47 грн. 27 коп., в тому числі ПДВ.

2.5. Кількість мешканців на 01.07.2015 року складає 863 чол.»

Зазначений договір, в силу статей 173-175 Господарського кодексу України, є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, що визначено статтею 175 Господарського кодексу України.

Згідно з пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

В силу статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підтвердження факту надання послуг з вивезення твердих побутових відходів у відповідному періоді позивач посилається на акти здачі прийняття робіт (надання послуг). При цьому в матеріалах справи наявні наступні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- Акт № ОУ-0000088 за січень 2015 року вивіз твердих побутових відходів 100.841 куб. м., загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ 2693 грн. 45 коп., Житлово-будівельним кооперативом «Якорь» підписано із зауваженням, а саме вивіз 162.23 куб. м. на суму 4333 грн. 25 коп.;

- Акт № ОУ-0000480 за лютий 2015 року вивіз твердих побутових відходів 61.41 куб. м., загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ 1640 грн. 25 коп., Житлово-будівельним кооперативом «Якорь» акт підписано без зауважень;

- Акт № ОУ-0000535 за квітень 2015 року вивіз твердих побутових відходів 226.806 куб. м., загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ 6058 грн. 00 коп., Житлово-будівельним кооперативом «Якорь» підписано із зауваженням, а саме вивіз 162.23 куб. м. на суму 4333 грн. 25 коп.;

- Акт № ОУ-0000728 за травень 2015 року вивіз твердих побутових відходів 226.806 куб. м., загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ 6058 грн. 00 коп., Житлово-будівельним кооперативом «Якорь» підписано із зауваженням, а саме вивіз 162.23 куб. м. на суму 4333 грн. 25 коп.;

- Акт № ОУ-0001947 за червень 2015 року вивіз твердих побутових відходів 209.953 куб. м., загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ 9924 грн. 50 коп., Житлово-будівельним кооперативом «Якорь» підписано із зауваженням, а саме вивіз 151.2 куб. м. на суму 4038 грн. 66 коп.;

- Акт № ОУ-0001151 за липень 2015 року вивіз твердих побутових відходів 226.74 куб. м., загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ 10718 грн. 00 коп., Житлово-будівельним кооперативом «Якорь» підписано із зауваженням, а саме вивіз 139.96 куб. м. на суму 6616 грн. 34 коп.;

- Акт № ОУ-0001312 за серпень 2015 року вивіз твердих побутових відходів 226.74 куб. м., загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ 10718 грн. 00 коп., Житлово-будівельним кооперативом «Якорь» підписано із зауваженням, а саме вивіз 139.96 куб. м. на суму 6616 грн. 34 коп.;

- Акт № ОУ-0001493 за вересень 2015 року вивіз твердих побутових відходів 193.166 куб. м., загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ 9131 грн. 00 коп., Житлово-будівельним кооперативом «Якорь» підписано із зауваженням, а саме вивіз 151.56 куб. м. на суму 5970 грн. 13 коп.;

- Акт № ОУ-0001682 за жовтень 2015 року вивіз твердих побутових відходів 193.166 куб. м., загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ 9131 грн. 00 коп., Житлово-будівельним кооперативом «Якорь» підписано із зауваженням, а саме вивіз 151.56 куб. м. на суму 5970 грн. 13 коп.;

- Акт № ОУ-0001923 за листопад 2015 року вивіз твердих побутових відходів 209.953 куб. м., загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ 9924 грн. 50 коп., Житлово-будівельним кооперативом «Якорь» підписано із зауваженням, а саме вивіз 151.56 куб. м. на суму 5970 грн. 13 коп.;

- Акт № ОУ-0001947 за грудень 2015 року вивіз твердих побутових відходів 209.953 куб. м., загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ 9924 грн. 50 коп., Житлово-будівельним кооперативом «Якорь» підписано із зауваженням, а саме вивіз 151.56 куб. м. на суму 5970 грн. 13 коп.;

Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) за березень 2015 року, на який позивач також посилається при розрахунку позовних вимог, в матеріалах справи відсутній та на вимогу суду сторонами не наданий. Таким чином, включення позивачем до розрахунку позовних вимог суми оплати наданих послуг за березень 2015 року не підтверджено належними та допустимими доказами по справі, тому є необґрунтованим і судом першої інстанції прийнято рішення про задоволення позовних вимог про стягнення суми нарахованої позивачем оплати за цей період без перевірки наявності належного доказу підстави такого нарахування, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

Відповідач сплачував надані послуги за договором від 01.01.2011 року №569, проте не в тому розмірі, що зазначено в актах, а у відповідності до власного розрахунку фактично наданих позивачем послуг, що підтверджується платіжним дорученням від 19.03.2015 року № 14 на суму 7782 грн. 30 коп. за вивезення твердих побутових відходів за січень-лютий 2015 року; платіжним дорученням від 02.06.2015 року № 33 на суму 8666 грн. 70 коп. за вивезення твердих побутових відходів за березень-квітень 2015 року; платіжним дорученням від 01.07.2015 року № 39 на суму 6058 грн. 00 коп. за вивезення твердих побутових відходів за травень 2015 року; платіжним дорученням від 01.10.2015 року № 64 на суму 17271 грн. 33 коп. за вивезення твердих побутових відходів за червень-вересень 2015 року; платіжним дорученням від 03.11.2015 року № 72 на суму 6616 грн. 33 коп. за вивезення твердих побутових відходів за жовтень 2015 року; платіжним дорученням від 18.12.2015 року № 78 на суму 14176 грн. 33 коп. за вивезення твердих побутових відходів за жовтень-листопад 2015 року; платіжним дорученням від 18.03.2016 року № 16 на суму 5676 грн. 06 коп. за вивезення твердих побутових відходів за грудень 2015 року.

В позовній заяві та доповненнях до неї Комунальне підприємство Одескомунтранс, м. Одеса посилається на те, що Житлово-будівельним кооперативом «Якорь», м. Одеса було сплачено грошові кошти за надані послуги не в повному обсязі.

До позовної заяви надано розрахунок суми основного боргу Житлово-будівельного кооперативу «Якорь» за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року; до пояснень до позову від 04.03.2016 року за період з 01.01.2012 року по 31.12.2015 року; до додаткових пояснень з уточненням позовних вимог за період з 01.01.2009 року по 31.12.2015 року. При цьому, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) надано лише за 2015 рік, за винятком відповідного акту за березень місяць 2015 року. Проте, в розрахунках позовних вимог відображено, що в березні 2015 року відповідач мав сплатити 6058 грн. 00 коп., тоді як надання позивачем послуг взагалі в березні 2015 року не підтверджено жодними доказами по справі.

Судова колегія зазначає, що надані позивачем розрахунки є складовою ціни позову і відповідно до норм статті 54 Господарського процесуального кодексу України повинні бути обґрунтованими та підтвердженими умовами договору і належними доказами по справі.

Як встановлено судовою колегією, судом першої інстанції помилково прийнято в якості належного доказу по справі останні зміни до позовних вимог із зменшенням заявленої суми без наявності в матеріалах справи обґрунтованого розрахунку саме такої суми позову, яка складається з суми основного боргу відповідача перед позивачем. Так, судовою колегією встановлено, що Комунальним підприємством «Одескомунтранс» також неправомірно було розраховано вартість робіт (послуг) за липень і серпень 2015 року з огляду на те, що, незважаючи на зміну кількості мешканців, від якої безпосередньо залежить вартість наданих послуг та підписання між сторонами додаткової угоди від 01.07.2015 року до договору №569 в звязку з введенням в дію з 01.07.2015 року нових тарифів на послуги по видаленню твердих побутових відходів для населення м. Одеса, позивач продовжував нараховувати вартість робіт (послуг) з урахуванням попередньої кількості мешканців.

Крім того, у відповідності до пункту 2.2 договору в редакції укладеної між сторонами додаткової угоди від 01.07.2015 року до договору №569 визначено, що сума договору з 01.07.2015 року по 31.12.2015 року складає 9924 грн. 50 коп. В судовому засіданні представник позивача усно зазначав про те, що при складанні додаткової угоди до договору мала місце описка і сума 9924 грн. 50 коп. є розміром місячної оплати за надані послуги. Водночас, на вимогу апеляційного господарського суду, позивачем не надано було жодних письмових пояснень щодо тексту пункту 2.2 договору в редакції додаткової угоди (докази його корегування в порядку, встановленому чинним законодавством України або проведення службової перевірки з висновками щодо посадової особи, яка допустила помилки в тексті додаткової угоди).

Отже, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження існування у відповідача перед позивачем заборгованості у визначеному позивачем розмірі, позивачем в розрахунку позовних вимог допущено невідповідність нарахування сум за надані послуги наявним умовам договору, який укладено сторонами в добровільному порядку, без заперечень та зауважень та без корегувань в частині виправлення допущених помилок.

Також позивачем не було виконано й інші вимоги апеляційного господарського суду, викладені в ухвалі Одеського апеляційного господарського суду від 08.06.2016 року.

Зокрема, позивач не надав пояснення щодо дати договору №569, який був пролонгований до 31.12.2015 року, який Комунальним підприємством «Одескомунтранс» заявлено в якості підстави позову. Так, в самому тексті договору № 569 визначена дата 01.01.2011 року, а пунктом 7.1 договору № 569 встановлено, що договір діяв з 01.01.2011 року до 31.12.2011 року. Проте, в додаткових угодах до договору № 569 вказано його дату 01.01.2012 року, ця ж дата зазначена і в позовній заяві.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, які кореспондуються із способами цивільного захисту, зазначеними у статті 16 Цивільного кодексу України, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Предмет і підстава позову сприяють з'ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов'язку. ОСОБА_2 з цим, під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об'єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем. Підставу позову становлять фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, позивачем чітко не встановлено підставу позову, оскільки незрозуміло чи мала в даному випадку знов таки описка в даті договору, чи існувало два різних договори від різних дат з однаковим номером.

Крім того, судова колегія зазначає, що судом першої інстанції в повній мірі не було досліджено питання неналежного виконання сторонами за договором їх обумовленого в добровільному порядку обовязку щодо обовязкового складання акту встановлення контейнерів. Так, за нормами пункту 2.7 договору Виробник встановлює необхідну кількість контейнерів згідно норм накопичення твердих побутових відходів. Встановлення контейнерів встановлюється актом. Визначення кількості контейнерів розраховується за формулою, що визначена у пункті 2.8 договору. Пунктом 2.9 договору сторони погодили, що коригування кількості і періодичності вивозу твердих побутових відходів оформлюється шляхом підписання сторонами додаткової угоди до договору. Як вбачається з умов договору, згідно пунктів 4.1,4.2,4.3 та 4.5, Виробник зобовязаний надати Замовнику відповідно до пункту 2.8 цього договору кількість контейнерів в технічно справному стані. Виробник зобовязаний проводити щоденне спорожнення контейнерів (у разі необхідності іншої періодичності-згідно графіка, що оформляється додатком до договору). Виробник прибирає відходи, які розсипались при завантаженні. Виробник має право не спорожняти контейнери, доступ до яких неможливий, а також контейнери, заповнені неналежним чином (не твердих побутових відходів, великогабаритним і будівельним сміттям, опалим листям перевищення норм завантаження та інше), при цьому зменшення обсягу твердих побутових відходів, що підлягає вивозу згідно з цим договором, а також суми оплати за невиконані Виробником, не з його провини послуги, не проводиться.

Сторонами, в порушення умов договору, взагалі не було складено акт встановлення контейнерів, який в даному випадку повинен був визначити конкретну кількість контейнерів згідно норм накопичення твердих побутових відходів. Отже, необхідна кількість контейнерів за договором не визначена первинним документом, про що домовились сторони і тому судова колегія відхиляє доводи скаржника щодо невстановлення позивачем нібито обумовленої сторонами необхідної кількості контейнерів.

Одночасно з цим суд першої інстанції помилково прийняв до уваги розрахунок позивача ще й тому, що сторони в договорі також не оговорили умови оплати наданих послуг на підставі підписаних з запереченнями та зауваженнями актів про надання послуг, і в такому випадку ці акти без домовленості сторін щодо узгодженої суми вартості за кожен окремий період надання таких послуг при наявності помилок в тексті договору з додатковою угодою, не можуть бути підставою для нарахування вартості наданих послуг саме у визначеній позивачем сумі.

Відповідно до пункту 2.12 договору замовник здійснює контроль за вивезенням твердих побутових відходів та підписує акти про надання послуг, які підтверджують виконання Виробником договірних зобовязань. Акти підписуються сторонами не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним, і є підставою для оплати послуг Виробника (пункт 2.13 договору). Згідно з пунктом 10.4 договору у разі відмови Замовника від підписання актів, передбачених умовами цього договору, він зобовязаний обґрунтувати причини відмови у письмовій формі та надати їх виробнику в строк до 10 числа місяця, наступного за звітним. У разі, якщо Замовник не надав Виробнику в строк, вказаний у пункту 10.4 цього договору, обґрунтовану відмову від підписання актів наданих послуг, а також не підписав акт наданих послуг, послуги вважаються наданими належним чином та у повному обсязі, а акт наданих послуг підписаним. Також, у відповідності з пунктом 6.1 договору, у разі невиконання Виробником зобовязань по договору з вивезення твердих побутових відходів Замовник повинен негайно письмово (по факсу) повідомити про це Виробника, який протягом 24 годин з моменту отримання повідомлення, зобовязаний вивезти твердих побутових відходів, У разі порушення зазначеного терміну оформлюється відповідний акт.

Як вбачається з матеріалів справи, на вимогу відповідача позивачем було здійснено перерахування сум, що підлягають оплаті за січень лютий 2015 року відповідно до фактично наданого обсягу послуг. До матеріалів справи позивачем не додано належних та допустимих доказів виконання сторонами належним чином цих умов договору в частині дотримання строків складання наявних у справі актів, які є підставою для оплати наданих послуг. Одночасно з цим відповідач надав належні докази звернення до позивача з листом від 08.12.2015 року №523, в якому зазначено про отримання меншого обєму послуг за договором із розрахунком оплати, яка в подальшому була здійснена відповідачем в повному обсязі шляхом перерахування грошових коштів в якості оплати за спірним договором. Направлення даного листа позивачу підтверджено фіскальним чеком та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (на якому вказано про отримання відповідного листа позивачем). Проте, відповіді на такий лист матеріали справи не містять. Таким чином, доводи позивача щодо відсутності жодної претензії про якість наданих послуг або надання їх в меншому обємі спростовуються матеріалами справи, зокрема листом від 08.12.2015 року №523, який направлено позивачу та отримано ним.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку з недоведеністю, оскільки в даному випадку позивачем не доведено належними та допустимими доказами у розумінні статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України правомірність його розрахунку позовних вимог.

Отже, місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку щодо задоволення позовних вимог. Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що викладені в рішенні висновки не ґрунтуються на повному і всебічному зясуванні господарським судом фактичних обставин справи, що призвело до неправильного висновку по справі. А рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи з загальних засад і змісту законодавства України. Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, а також оцінку всіх доказів. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати. Мотивувальна частина рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права і обовязки сторін у спірних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Резолютивна частина рішення повинна містити чіткі та безумовні висновки, що ґрунтується на аналізі та оцінці фактичних обставин, викладених у його мотивувальній частині, та відповідати застосованим до спірних відносин нормам права.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішення суду, як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав та свобод людини та здійснення принципу верховенства права, тому місцевий господарський суд при винесенні рішення повинен неухильно дотримуватись у відповідності до норм матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, які мають бути зясовані шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у справі.

У відповідності до приписів пунктів 3, 4 частини 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду України є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції при винесенні рішення неправильно застосовано норми матеріального права і висновок господарського суду про задоволення позову є таким, що не відповідає обставинам справи. Тому судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Житлово-будівельного кооперативу Якорь, м. Одеса на рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2016 року у справі №916/324/16 підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2016 року у справі № 916/324/16 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у позові у зв'язку з недоведеністю позивачем розрахунку суми боргу.

Керуючись статтями 99, 101, 103, пунктом 4 частини 1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу Якорь, м. Одеса на рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2016 року у справі №916/324/16 задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2016 року у справі № 916/324/16 скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства Одескомунтранс, м. Одеса до Житлово-будівельного кооперативу Якорь, м.Одеса про стягнення суми боргу в розмірі 28197 грн. 13 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий Г.І. Діброва

Судді Н.М. Принцевська

ОСОБА_2