ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"04" липня 2016 р. Справа № 911/1344/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області Броваритепловодоенергія, м. Бровари

про стягнення 14 052 410,59 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1 предст. за дов. №14-167 від 11.06.2014;

відповідач ОСОБА_2предст. за дов. №01-241 від 01.02.2016 р.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (позивач) з позовом до Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області Броваритепловодоенергія (відповідач) про стягнення 14 052 410,59 грн., які складаються з: 7 795 319,01 грн. основного боргу, 2 557 480, 90 грн. пені, 135 272, 98 грн. 3% річних, 3 564 337, 70 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 2380/15-ТЕ-17 від 29.12.2014.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.04.2016 було порушено провадження у справі № 911/1344/16 та призначено до розгляду на 23.05.2016 року.

19.05.2016 року через канцелярію суду відповідач надав відзив заяву, в якому проти позову заперечує посилаючись на те, що між позивачем та Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області Броваритепловодоенергія укладено договір про організацію взаєморозрахунків № 526/375-в.

На переконання відповідача, уклавши даний договір, відповідач та позивач змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору купівлі-продажу природного газу № 2380/15-ТЕ-17 від 29.12.2014, у зв'язку з чим для застосування санкцій, передбачених п.7.2. договору купівлі-продажу природного газу, та наслідків за порушення грошового зобов`язання, встановлених ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, необхідно щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених договором про організацію взаєморозрахунків, а оскільки виконання зобовязань відбулось у строк, передбачений договором про організацію взаєморозрахунків № 526/375-в, позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.05.2016 строк розгляд спору було продовжено в порядку, передбаченому ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 23.05.2016 оголошувалась перерва в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України на 01.07.2016 року.

30.06.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшли письмові заперечення на відзив відповідача, які були прийняті судом до розгляду та залучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 01.07.2016 оголошувалась перерва в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України на 04.07.2016 року.

04.07.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про залучення документів до матеріалів справи, яке судом було задоволено.

В судовому засіданні 04.07.2016 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до частини 2 статті 82 ГПК України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно з ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та обєктивного розгляду спору по суті, в судовому засіданні 04.07.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

29 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (Продавець) та Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області Броваритепловодоенергія (Покупець) було укладено Договір №2380/15-ТЕ-17 купівлі-продажу природного газу, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов'язується передати у власність відповідача у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ НАК Нафтогаз України, а відповідач зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього Договору.

Приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.3 Договору).

Відповідно до п. 3.4 Договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, відповідач зобов'язується надати позивачу підписані та скріплені печатками відповідача та газотранспортного підприємства 3 примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Позивач не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути відповідачу та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

У відповідності з умовами п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2. договору сторони передбачили, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Розділом 11 Договору передбачено, що цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2014 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору № 2380/15-ТЕ-17 позивачем було поставлено відповідачу природний газ на суму 31 963 110,65 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015, 28.02.2015, 31.03.2015, 30.04.2015, 31.05.2015, 30.06.2015, 31.08.2015, підписаними повноважними представниками сторін і газорозподільної організації та скріпленими їх печатками.

Втім, як стверджує позивач, відповідач свої зобовязання з оплати отриманого природного газу виконував неналежним чином, у звязку з чим, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення 14 052 410,59 грн. за договором купівлі-продажу природного газу № 2380/15-ТЕ-17 від 29.12.2014, які складаються з: 7 795 319,01 грн. основного боргу, 2 557 480, 90 грн. пені, 135 272, 98 грн. 3% річних, 3 564 337, 70 грн. інфляційних втрат.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року № 375 було затверджено Порядок та умови надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування

У відповідності до п. 5 вказаного Порядку, Обсяг заборгованості визначається надавачами послуг як різниця між фактичними витратами на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, і фактичними нарахуваннями згідно з тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, з урахуванням витрат, повязаних з провадженням інвестиційної діяльності, та відрахуванням сум проведених перерахунків за низькоякісні і надані не в повному обсязі послуги та трансфертів з державного та місцевих бюджетів, отриманих надавачами послуг для відшкодування різниці в тарифах, і фактично погашеної заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, послуг з централізованого водопостачання і водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, за рахунок субвенції, отриманої за минулі періоди.

Підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання і водовідведення населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобовязанні під час здійснення розрахунків за електричну енергію та природний газ, згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату укладення такого договору. (п. 3 Порядку).

18.12.2015 року Між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області, Департаментом фінансів Київської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Броварської міської ради, управлінням Житлово-комунального господарства Броварської міської ради, КП "Броваритепловодоенергія" (відповідач) та НАК "Нафтогаз України" (позивач) укладено договір № 526/375-в, предметом якого Предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (далі- субвенція), відповідно до Порядку та умов надання у 20,15 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. №375.

Даним договором сторони визначили порядок проведення взаєморозрахунків, зокрема те, що відповідно до п.п. 2-10 погоджено перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків та послідовність виконання сторонами договору, в тому числі для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2015 рік за Договором № 2380/15-ТЕ-17.

Підпунктом 2 п. 12 договору про організацію взаєморозрахунків сторони домовились не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості за Договором № 2380/15-ТЕ-17, а в п. 17 встановили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Платіжним дорученням № 15 від 24.12.2015 відповідачем було перераховано позивачу 16 000 000,00 грн. за поставлений у 2015 році згідно Договору № 2380/15-ТЕ-17 природний газ.

До того ж, заборгованість за поставку природного газу погашалася в подальшому за рахунок субвенцій передбачених постановою КМУ № 20 від 11 січня 2005 року «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

На виконання даної постанови були підписані спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 2388 від 17.11.2015 року, № 2798 від 15.12.2015 року та № 489 від 16.02.2016 року. Так, кошти у розмірі 1 417 200,00 грн. були сплачені відповідачем платіжним дорученням № 12 від 23.11.2015 року, кошти у розмірі 5 488 000,00 грн. платіжним дорученням № 14 від 18.12.2015року та кошти у сумі 1 836 775,06 грн. платіжним дорученням № 4 від 19.02.2016 року, з призначенням платежу: постанова КМУ від 11.01.2005 року № 20, та посиланням на відповідні протокольні рішення та договір № 2380/15-ТЕ-17.

Внаслідок чого заборгованість за вказаним Договором купівлі-продажу природного газу була повністю погашена до моменту звернення позивача з позовом до суду, а отже відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача 7 795 319,01 грн. основного боргу.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідача 2 557 480, 90 грн. пені, 135 272, 98 грн. 3% річних, 3 564 337, 70 грн. інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Умовами договорів про організацію взаєморозрахунків передбачалося не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінювалися порядок і строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору купівлі-продажу, сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору купівлі-продажу, тому що уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу.

При цьому, ці договори не передбачали можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань і підстав для інших грошових вимог, а тому враховуючи повне погашення заборгованості відповідача за договором купівлі-продажу природного газу № 2380/15-ТЕ-17 за рахунок коштів субвенції з державного бюджету відбулось у порядку та строки, передбачені договорами про організацію взаєморозрахунків, а тому для застосування санкцій, передбачених п.7.2. договору купівлі-продажу природного газу, та наслідків за порушення грошового зобов`язання, встановлених ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, необхідно щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених договором про організацію взаєморозрахунків.

Крім того, сторони п. 17 договорів про організацію взаєморозрахунків засвідчили, що після виконання договорів вони не матимуть одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 01.07.2015 у справі № 924/1230/14, від 23.09.2015 у справі № 917/2519/14, від 07.10.2015 у справі № 924/406/14, від 10.02.2016 у справі № 902/1652/13.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, зважаючи вищевикладене та те, заборгованість за поставлений природний газ сплачено у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків 526/375-в, суд прийшов до висновку, що підстави для застосування санкцій, передбачених п.7.2. договору купівлі-продажу природного газу № 2380/15-ТЕ-17 та наслідків за порушення грошового зобов`язання, встановлених ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, а саме підстави для стягнення з відповідача 32 557 480, 90 грн. пені, 135 272, 98 грн. 3% річних, 3 564 337, 70 грн. інфляційних втрат у даному випадку відсутні.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на позивача.

Керуючись статтями 32-35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дата підписання повного тексту рішення 14.07.2016р.

Суддя О.В. Щоткін