РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2016Справа №910/9246/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 5»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика»

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Гіневська-Фареник М.О. - за довіреністю від 10.03.2016р.;

від відповідача: Донченко К.Ю. - за довіреність від 10.05.2016р.

В судовому засіданні 29 червня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У травні 2016 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 5» (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» (відповідач) про стягнення 3 315,00 грн. основного боргу, 1 119,81 грн. пені, 517,56 грн. інфляційних втрат, 7,66 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов Договору № К/Р5-15/29/10/14 про надання послуг від 29.10.2014 року.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав проти позову заперечував.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2016 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/9246/16. Розгляд справи призначено на 13.06.2016 року.

В судовому засіданні 13.06.2016 року оголошувалась перерва до 29.06.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.10.2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Рада 5» (підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» (власник) укладено Договір № К/Р5-15/29/10/14 про надання послуг (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого підприємство надає власнику послуги з забезпечення пропускного режиму в будинку АДРЕСА_2 а власник зобов'язується вчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг у строки та на умовах визначених у Договорі.

Об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2, належить ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» на праві приватної власності, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 25636940.

Згідно з п. 2.1 Договору вартість послуг за цим Договором становить 195,00 грн. в місяць.

Відповідно до п.п. 2.2., 2.3. Договору розрахунки за цим Договором здійснюються шляхом перерахування Власником не пізніше 5 (п'ятого) числа розрахункового місяця суми грошових коштів, визначної відповідно до умов цього Договору, на підставі виставленої квитанції, яка надається власнику не пізніше ніж за 5 днів до сплати. Послуги оплачуються у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підприємства.

У випадку порушення зобов'язання, передбаченого п. 2.2. Договору, Власник сплачує Підприємству пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від суми невиконаного грошового зобов'язання, за кожен день прострочення виконання зобов'язання до дати повного погашення заборгованості (п. 4.5. Договору)

Пунктом 6.1. встановлено, що Договір укладається на три роки та набирає чинності з моменту підписання його сторонами.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання умов Договору № К/Р5-15/29/10/14 про надання послуг від 29.10.2014 року щодо оплати послуг, у зв'язку із чим просить стягнути з останнього 3 315,00 грн. основного боргу, 1 119,81 грн. пені, 517,56 грн. інфляційних втрат, 7,66 грн. 3% річних

У своєму письмовому відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що у квартирі АДРЕСА_2, яка належить останньому на праві приватної власності, фактично проживають сторонні особи, які відмовляються її звільняти.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі статтею 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом. Якщо майново-господарське зобов'язання виникає між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами, зобов'язаною та управненою сторонами зобов'язання є відповідно боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом, позивач умови Договору щодо надання послуг з забезпечення пропускного режиму в будинку виконав, що підтверджується відповідними наказами №44-к від 31.10.2015 року, №11-к від 21.04.2016 року та №55-к від 31.12.2015 року.

На виконання вимог п. 2.2. Договору позивачем було виставлено відповідачу рахунки № 1845 від 30.11.2014 року, № 2006 від 31.12.2014 року, № 130 від 31.01.2015 року, № 217 від 28.02.2015 року, № 509 від 31.03.2015 року, № 647 від 30.04.2015 року, № 913 від 31.05.2015 року, № 1019 від 30.06.2015 року, № 1269 від 31.07.2015 року, № 1527 від 31.08.2015 року, №1853 від 30.09.2015 року, № 2061 від 31.10.2015 року, №2191 від 30.11.2015 року, № 2577 від 31.12.2015 року, № 105 від 31.01.2016 року, № 276 від 29.02.2016 року, №669 від 31.03.2016 року на загальну суму 3 315,00 грн.

Доказів оплати наданих послуг по виставленим рахункам суду не надано.

У своєму письмовому відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що у квартирі АДРЕСА_2, яка належить останньому на праві приватної власності, фактично проживають сторонні особи, які відмовляються її звільняти. Отже, на думку відповідача, вказані обставини свідчать про ненадання позивачем послуг Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» та про відсутність у останнього обов'язку здійснення оплат за Договором № К/Р5-15/29/10/14 від 29.10.2014 року.

Вищенаведені заперечення відповідача суд вважає безпідставними та такими, що не звільняють від виконання грошових зобов'язань останнього за Договором № К/Р5-15/29/10/14 від 29.10.2014 року. При цьому, господарський суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що строк оплати вартості послуг згідно умов Договору настав, доказів оплати таких послуг станом на день розгляду справи відповідачем не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з останнього 3 315,00 грн. (вартість послуг за період з листопада 2014 року по березень 2016 року) основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору, позивачем заявлено до стягнення 1 119,81 грн. пені

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені наданий позивачем, з урахуванням п. 4.5. Договору, ст. 232 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку про неправильність останнього. За розрахунком суду стягненню з відповідача підлягає 647,90 грн. пені.

Щодо позовних вимог про стягнення 517,56 грн. інфляційних втрат та 7,66 грн. 3% річних, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, суд дійшов висновку про обґрунтованість останнього, у зв'язку із чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 517,56 грн. інфляційних втрат та 7,66 грн. 3% річних.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» (01004, м. Київ, Бесарабська площа, буд. 5, ідентифікаційний код 36927264) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 5» (02068, м. Київ, вул. А. Ахматової, 3, ідентифікаційний код 32070545), грошові кошти: 3 315,00 грн. (три тисячі триста п'ятнадцять гривень) основного боргу, 647,90 грн. (шістсот сорок сім гривень 90 копійок) пені, 517,56 грн. (п'ятсот сімнадцять гривень 56 копійок) інфляційних втрат та 7,66 (сім гривень 66 копійок) грн. 3% річних та 1 246,89 грн. (одна тисяча двісті сорок шість гривень 89 копійок) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 11.07.2016 року.

СуддяЮ.В. Цюкало