КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2016 р. Справа№ 911/5198/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - ОСОБА_2,

від відповідача - Долич О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4

на рішення господарського суду Київської області від 27.01.2016р.

по справі № 911/5198/15 (суддя Бацуца В.М.)

за позовом ОСОБА_4

до товариства з обмеженою відповідальністю «База відпочинку «Фалькон»

про стягнення 266 591,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 27.01.2016р. відмовлено у задоволенні позову повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням, ОСОБА_4 звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Київської області від 27.01.2016р. у справі №911/5198/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі позовні вимоги про стягнення неустойки та відшкодування збитків на суму 266 591,10 грн.

Після автоматичної зміни ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2016р. апеляційну скаргу ОСОБА_4 прийнято до провадження у складі: головуючий суддя Чорна Л.В., судді Кропивна Л.В., Смірнова Л.Г.

Розпорядженням №09-52/3094/16 від 12.07.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з перебуванням суддів Кропивної Л.В. та Смірнової Л.Г., які не є головуючими суддями, у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу суддів від 12.07.2016р., у зв'язку з перебуванням суддів Кропивної Л.В. та Смірнової Л.Г., які не є головуючим суддею, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Дідиченко М.А., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2016р. апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення господарського суду Київської області від 27.01.2016р. по справі №911/5198/15 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Відповідно до п. 9-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Згідно з пунктами 1.2., 7.2. Статуту ТОВ «База відпочинку «Фалькон», затвердженого у новій редакції загальними зборами від 12.04.2011р., позивач є учасником Товариства із часткою 26% у статутному капіталі, що становить 450 000,00 грн. /а.с. 11, 13/.

Згідно з пунктами 4.1., 5.7. Статуту учасник Товариства, який систематично не виконує чи неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей ТОВ «База відпочинку «Фалькон», може бути виключений з Товариства. У випадку виходу учасника зі складу Товариства, або виключення його зі складу учасників, такий учасник має право на повернення свого вкладу до Статутного капіталу в порядку та на умовах, визначених Зборами учасників Товариства.

24.01.2014р. відбулись загальні збори ТОВ «База відпочинку «Фалькон», на яких вирішено виключити позивача зі складу учасників Товариства та вирішено витання щодо затвердження Статуту у новій редакції, та його державної реєстрації, що оформлено протоколом №4. /а.с. 27/.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Київської області від 08.04.2015 р. у справі № 911/5450/14 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ «База відпочинку «Фалькон» про визнання недійсним рішень, скасування державної реєстрації, стягнення суми та визнання права власності позов задоволено частково і вирішено визнати недійсним рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю «База відпочинку «Фалькон» про виключення ОСОБА_4 зі складу учасників товариства, оформлене протоколом № 4 від 24.01.2014 р., скасувати державну реєстрацію пов'язаних з цим змін до установчих документів від 30.01.2014 р., номер запису 6001728; визнати недійсним рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю «База відпочинку «Фалькон» про включення до складу учасників ОСОБА_6, оформлене протоколом від 17.02.2014р., скасувати державну реєстрацію пов'язаних з цим змін до установчих документів від 18.02.2014р., номер запису 7001728.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2015р. рішення господарського суду Київської області від 08.04.2015 р. у справі № 911/5450/14 залишено без змін.

Таким чином, позивач захистив своє порушене право у судовому порядку та повернув собі статус учасника Товариства.

Разом з цим, відповідно до ст. 64 Закону України «Про господарські товариства» учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) у голосуванні участі не бере.

Виключення учасника з товариства призводить до наслідків, передбачених статтями 54 і 55 цього Закону.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про господарські товариства» при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що 30.01.2014р. у ТОВ «База відпочинку «Фалькон» виникло грошове зобов'язання з повернення ОСОБА_4 внесеного ним вкладу до статутного капіталу Товариства у сумі 450 000,00 грн. у термін до 30.01.2015р., яке не було виконане, а тому у позивача виникло право на стягнення 266 591,10 грн. майнової шкоди за період з 30.01.2015р. по 14.07.2015р.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Позивачем, в порушення ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, не навів та не довів суду належними та допустимими доказами, понесення збитків, які саме збитки ним понесені, реальні чи упущена вигода.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач не навів та не навів належними та допустимими доказами звернення до відповідача щодо виплати вартості частки учасника.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Таким чином, пеня має бути встановлена у договорі, а отже у даному випадку нарахування пені є необґрунтованим.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

З наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Київської області від 27.01.2016р. у справі №911/5198/15.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Київської області від 27.01.2016р. у справі №911/5198/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Матеріали справи № 911/5198/15 повернути до господарського суду Київської області.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко