РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2016Справа №910/3779/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Вентиляційні системи»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоброкер»

Про стягнення 633 905,78 доларів США

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Кім І.А. представник за довіреністю № 080416 від 08.04.16.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Вентиляційні системи» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Автоброкер» (далі - відповідач) про стягнення 654 496,66 доларів США, що еквівалентно 17 577 006,53 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.16. порушено провадження у справі № 910/3779/16, встановлено, що місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоброкер» є: 195298, Російська Федерація, м. Санкт-Петербург, вул. Білоруська, 4, приміщення 1Н, а тому суд дійшов висновку, що відповідачеві по справі для належного повідомлення про розгляд справи, необхідно вручати судові документи та матеріали по справі в нотаріально засвідченому перекладі на російську мову через компетентний суд Російської Федерації.

Оскільки суд повинен належним чином повідомити відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також враховуючи положення Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності та приписи ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі, внаслідок чого зазначеною ухвалою призначив розгляд справи на 14.07.16. та зупинив провадження у справі до 14.07.16.

12.07.16. від відповідача через відділ діловодства суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому він вказує на те, що в лютому 2016 року ним було сплачено позивачу частину заборгованості на суму 20 590,88 доларів США, а тому заборгованість Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоброкер» за пред'явленим Приватним акціонерним товариством «Вентиляційні системи» позовом визнається на суму 633 905,78 доларів США.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.16. поновлено провадження у справі № 910/3779/16.

В судовому засіданні 14.07.16. позивачем підтримано подану ним 13.07.16. через відділ діловодства суду на підставі ст. 22 ГПК України заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої Приватне акціонерне товариство «Вентиляційні системи» просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 633 905,78 доларів США.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Вказану заяву про зменшення розміру позовних вимог прийнято господарським судом, отже має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

Вказане також викладено в п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

В судовому засіданні 14.07.16. позивачем підтримано свої позовні вимоги з врахуванням заяви про зменшення.

Відповідач в судове засідання 14.07.16. не з'явився, проте 12.07.16. через відділ діловодства суду у письмовому відзиві на позовну заяву виклав клопотання про розгляд справи без участі його повноважного представника.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/3779/16.

В судовому засіданні 14.07.16. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За приписами п.1 Роз'яснення № 04-5/608 від 31.05.02. Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

За змістом п. 1 ч.1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, у тому числі, у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

У відповідності до п. 2 ст. 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.92., яка ратифікована Україною 19.12.92. та Узбекистаном 06.05.93., компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода сторін про передачу спору до суду.

Статтею 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" визначено, що спори, які виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України.

Крім того, за приписами ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Згідно із п. 9.2 Контракту № RU-169-14 від 07.10.14. (в редакції додаткової угоди від 24.07.15.) всі спори, розбіжності чи вимоги, що виникають з даного Контракту, чи в зв'язку з ним, в тому числі такі, що стосуються його тлумачення, виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають вирішенню в Господарському суді міста Києва у відповідності до процесуального та матеріального права України, міжнародних угод України.

За таких обставин, за висновками суду, спір у справі № 910/3779/16 підлягає розгляду Господарським судом міста Києва на підставі норм українського права.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

У відповідності до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

07.10.14. між позивачем (далі - Продавець) та відповідачем (далі - Покупець) було укладено Контракт № RU-169-14 (далі - Контракт), відповідно до умов якого (п. 1.1) Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити вентиляційне обладнання «Вентс», виготовленого на території України, на умовах даного Контракту.

Строк дії Контракту сторонами погоджено п. 10.7 до 31.12.16.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, за висновками суду, внаслідок підписання Контракту сторонами було узгоджено його істотні умови, внаслідок чого позивач та відповідач набули взаємні права та обов'язки.

Згідно з п. 2.4 Контракту (в редакції додаткової угоди від 29.05.15.), загальна вартість партії товару складається з суми вартості товару, який поставляється в такій партії товару та вартості доставки партії товару і вказується у Специфікації, яка складається на поставку такої партії товару.

Загальна вартість Контракту складається з сум вартості партій товару, поставлених Продавцем протягом всього строку дії Контракту (п. 2.5 Контракту в редакції додаткової угоди від 30.01.15.).

Відповідно до п. 3.1 Контракту, поставка товару за ним здійснюється на умовах CPT, Санкт-Петербург (Росія), згідно Інкотермс 2000, автомобільним транспортом з м. Київ (Україна).

Положеннями п. 3.4 Контракту (в редакції додаткової угоди від 29.05.15.) визначено, що датою відвантаження партії товару Продавцем є дата експортної митної декларації, оформленої в країні Продавця.

На кожну партію товару оформлюється інвойс (п. 3.5 Контракту в редакції додаткової угоди від 29.05.15.).

Пунктом 5.2 Контракту (в редакції додаткової угоди від 19.06.15.) сторони погодили, що право власності та всі ризики, пов'язані з власністю на товар (ризик випадкової загибелі, випадкового пошкодження товару та інші) переходять від Продавця до Покупця з дати відвантаження відповідного товару Продавцем.

Згідно з п. п. 6.1-6.3 Контракту (в редакції додаткової угоди від 10.02.16. та додаткової угоди від 19.06.15.), Валюта платежів за 6ним долари США. Оплата загальної вартості партії товару здійснюється протягом 60 календарних днів від дати митної декларації на таку партію товару, оформленої в країні Продавця, шляхом банківського переказу на рахунок Продавця грошових коштів в розмірі загальної вартості партії товару, вказаної у Специфікації. Сторони дійшли згоди, такі умови оплати партії товару застосовуються як до партій товару, які будуть відвантажені, так і до тих, які були відвантажені та не оплачені Покупцем на момент укладення додаткової угоди від 10.02.16. до Контракту. Платежі за Контрактом здійснюються в безготівковій формі через уповноважені банки, з використанням платіжних доручень, шляхом перерахунку грошових коштів з поточного рахунку платника, в банку платника, на поточний рахунок визначеної платником особи (отримувача грошових коштів), в банку отримувача грошових коштів.

Положеннями ст. ст. 525, 615 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до наявних в матеріалах справи інвойсів, специфікацій, вантажно-митних декларацій (CMR) позивачем здійснено передачу товару за Контрактом на суму 654 496,66 доларів США.

За таких обставин, приймаючи до уваги зміст п. 6.2 Контракту, строк оплати відповідачем поставленого позивачем за Контрактом товару є таким, що настав.

Разом з тим, відповідачем було сплачено позивачу 20 590,88 доларів США.

Отже, борг Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоброкер» перед Приватним акціонерним товариством «Вентиляційні системи» за поставлений за Контрактом товар становить 633 905,78 доларів США.

Судом враховано, що відповідачем було визнано позовні вимоги на суму 633 905,78 доларів США, тобто в повному обсязі.

Таким чином, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем умов Контракту, приймаючи до уваги, що позов визнано відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Приватного акціонерного товариства «Вентиляційні системи» та задоволення позову про стягнення 633 905,78 доларів США.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоброкер» (195298, Російська Федерація, м. Санкт-Петербург, вул. Білоруська, б. 4, приміщення 1Н; код 340) на користь Приватного акціонерного товариства «Вентиляційні системи» (01030, м. Київ, вул. Михайла Коцюбинського, б. 1; ідентифікаційний код 30637114) основний борг в сумі 633 905 (шістсот тридцять три тисячі дев'ятсот п'ять) доларів США 78 центів, 206 700 (двісті шість тисяч сімсот) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.07.16.

Суддя Т.М. Ващенко