ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2016 р. Справа № 914/529/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П.

Матущака О.І.

При секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Вуд Юкрейн» б/н від 23.05.2016 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 11.05.2016 року

у справі № 914/529/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Вуд Юкрейн», с.Чишки Пустомитівського району Львівської області

до відповідача: Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального лісогосподарського підприємства «Галсільліс», м.Старий Самбір Львівської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с.Ясень Рожнятівського району Івано-Франківської області

про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги (цесії) від 01.10.2014 року в сумі 77 879,20 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Пірожик В.О. - довіреність б/н від 22.12.2015 року

від відповідача: Кульчицький Н.Б. - довіреність б/н від 25.02.2016 року

від третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «ДСЛ Вуд Юкрейн» звернулося до Господарського суду Львівської області із позовом до Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального лісогосподарського підприємства «Галсільліс» про стягнення 77 879,20 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.05.2016 року у справі № 914/529/16 (суддя Коссак С.М.) в позові ТзОВ «ДСЛ Вуд Юкрейн відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ТзОВ «ДСЛ Вуд Юкрейн» подало апеляційну скаргу б/н від 23.05.2016 року, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 11.05.2016 року, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при винесенні рішення порушено норми чинного законодавства. А саме скаржник стверджує, що судом не було враховано той факт, що відповідач визнав заборгованість перед позивачем, сплативши 425000,00 грн., що свідчить про визнання договору про відступлення права вимоги та те що первісним кредитором було виконано роботи за договорами підряду в повному обсязі.

Відповідачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 05.07.2016 року, в якому просить рішення Господарського суду Львівської області від 11.05.2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2014 р. між ФОП ОСОБА_2 (первісний кредитор) та ТзОВ «ДСЛ Вуд Юкрейн» (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) (надалі - договір цесії). Згідно умов договору в порядку та на умовах, визначених договором, первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові у відповідності до договорів підряду на проведення лісозаготівельних робіт № 25 від 19.06.2014р., № 26 від 27.06.2014р., № 22 від 06.06.2014., № 21 від 06.06.2014р., № 19 від 20.05.2014, № 16 від 06.05.2014р., № 37 від 04.09.2014р., № 35 від 20.08.2014р., № 30 від 14.07.2014р. з усіма змінами і доповненнями, укладеними між первісним кредитором і Старосамбірським дочірнім лісогосподарським підприємством «Галсільліс» (боржник, відповідач у справі). Згідно п. 2 договору цесії, новий кредитор набуває право вимагати від боржника оплати за поставлений товар первісним кредитором в сумі 502 879,20 грн.

Пунктом 3 договору цесії, право вимоги засновано на договорах підряду на проведення лісозаготівельних робіт № 25 від 19.06.2014р., № 26 від 27.06.2014р., № 22 від 06.06.2014., № 21 від 06.06.2014р., № 19 від 20.05.2014, № 16 від 06.05.2014р., № 37 від 04.09.2014р., № 35 від 20.08.2014р., № 30 від 14.07.2014р. та відповідних актах приймання - передачі робіт.

14.11.2014 року відповідач (боржник) здійснив на рахунок позивача оплату в сумі 425 000,00 грн. згідно договору про відступлення права вимоги (цесії), що підтверджується банківською випискою.

Позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію №12 від 12.11.2015р. про сплату 77 879,20 грн. боргу, яка залишена відповідачем без відповіді. До матеріалів справи долучено докази надіслання претензії (опис вкладення у цінний лист та квитанція).

Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 77 879,20 грн.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Позивач посилається на те, що заборгованість в сумі 77 879,20 грн. виникла у відповідача перед третьою особою на підставі договорів підряду на проведення лісозаготівельних робіт № 25 від 19.06.2014р., № 26 від 27.06.2014р., № 22 від 06.06.2014., № 21 від 06.06.2014р., № 19 від 20.05.2014р., № 16 від 06.05.2014р., № 37 від 04.09.2014р., № 35 від 20.08.2014р., № 30 від 14.07.2014р. та відповідно до договору цесії відступлена позивачу.

Так, відповідно до пунктів 1.1 договорів підряду на проведення лісозаготівельних робіт № 25 від 19.06.2014р., № 26 від 27.06.2014р., № 22 від 06.06.2014., № 21 від 06.06.2014р., № 19 від 20.05.2014, № 16 від 06.05.2014р., № 37 від 04.09.2014р., № 35 від 20.08.2014р., № 30 від 14.07.2014р. за дорученням замовника (відповідача) виконавець (ФОП- ОСОБА_2- третя особа у справі) зобов'язувався на власний ризик виконати лісозаготівельні роботи, визначені п. 2.1. договору, а замовник зобов'язувався прийняти і оплатити їх.

На виконання умов договорів підряду на проведення лісозаготівельних робіт виконавцем виконано роботи, а відповідачем прийнято виконані роботи, що підтверджується Актами приймання-передачі лісосіки (які містяться в матеріалах справи, а.с. 32,37,42,48,53,58,63,68,73).

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 203 ЦК України закріплені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, згідно з частиною 4 наведеної норми правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За приписами ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема і шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Виходячи з положень вищенаведених норм, встановивши, що умови договорів підряду на проведення лісозаготівельних робіт не містять прямої заборони на відступлення права вимоги новому кредитору, а лише передбачають застереження про необхідність письмової згоди боржника на його здійснення, у той час як фактичні дії боржника з часткової оплати 14.10.2014р. за виконані підрядні роботи новому кредитору, свідчать не тільки про обізнаність боржника з заміною кредитора у зобов'язанні, а й про погодження ним такої заміни.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту наведених норм слідує, що однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні є відступлення права вимоги - правочин (договір), на підставі якого первісний кредитор передає своє право (вимогу) в конкретному зобов'язанні новому кредитору, продовжуючи при цьому виконувати взяті на себе обов'язки перед боржником, а новий кредитор набуває відповідне право (вимогу), за загальним правилом, з моменту укладення договору відступлення права вимоги.

При цьому, враховуючи, що відступлення права вимоги завжди є похідним від інших зобов'язань, укладаючи договір цесії, сторони повинні чітко визначити його предмет, а саме право, що відступається.

Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

В договорі про відступлення права вимоги (цесії) від 01.10.2014 року сторони визначили, що позивачу (новому кредитору) переходить право вимоги в сумі 502 879,20 грн. за договорами підряду на проведення лісозаготівельних робіт № 25 від 19.06.2014р., № 26 від 27.06.2014р., № 22 від 06.06.2014 р., № 21 від 06.06.2014р., № 19 від 20.05.2014 р., № 16 від 06.05.2014р., № 37 від 04.09.2014р., № 35 від 20.08.2014р., № 30 від 14.07.2014р.

Відповідач зазначає, що у нього не виник обов'язок оплати цієї суми у повному обсязі, оскільки доказів новного та належного виконання умов договорів підряду на проведення лісозаготівельних робіт щодо очищення лісосіки від порубкових решток та здачі їх по Актах огляду місць рубок та заготовленої деревини немає.

Відповідно до п. 2.1 договорів підряду, на проведення лісозаготівельних робіт виконавцю доручалось виконання наступних лісозаготівельних робіт на вказаній замовником лісосіці: проведення підготовчих робіт на лісосіці та в 50-ти метровій смузі, суміжній з нею; звалювання дерев; обрубування гілля; повне або часткове розкряжування хлистів на сортименти; трелювання деревини; відвантаження лісопродукції; очистка лісосіки та 50-ти метрової смуги, суміжної з нею від порубочних решток; вивезення деревини.

Пунктами 6.2. договорів підряду сторонами погоджено, що замовник зобов'язувався оплачувати виконавцю за виконані роботи на підставі актів виконаних робіт, підписаних уповноваженими представниками сторін, за заготівлю деревини та її трелювання - 70 % вартості робіт, 30 % - після очищення лісосіки від парубкових решток та здачі її по акту огляду місць рубок та заготовленої деревини.

Згідно п. 8.1. договорів підряду на проведення лісозаготівельних робіт здавання-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами щомісячно до п'ятого числа наступного за звітним місяцем, за Актом прийому-здачі виконаних робіт, який є невід'ємним додатком до договору.

Відповідно до п.п. 8.3 договорів підряду остаточно роботи вважаються закінченими після підписання сторонами Акту огляду місць заготівлі деревини, який є невід'ємним додатком до договору.

А відтак, твердження апелянта про те, що наявні в матеріалах справи Акти приймання-передачі лісосіки для розробки (підписані між відповідачем і третьою особою) підтверджують факт виконання ФОП ОСОБА_2 умов договорів підряду в повному обсязі, є необгрунтованими.

Колегією суддів встановлено, що між відповідачем та третьою особою не підписувались Акти огляду місць заготівлі деревини, згідно договорів підряду.

Матеріали справи не містять доказів щодо вчинення третьою особою робіт щодо очищення лісосіки від парубкових решток та здачі їх виконавцем замовнику по Актах огляду місць рубок та заготовленої деревини. А відтак, слід вважати, що строк виконання зобов'язання щодо оплати 30% вартості виконаних робіт, згідно договорів підряду, не настав.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що вимога позивача є безпідставною, такою, що не обґрунтовується належними та допустимими доказами, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Згідно з ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тверджень апелянта про те, що сплата відповідачем на рахунок позивача 425000,00 грн. за договором про відступлення права вимоги, свідчить про те, що первісним кредитором були виконані роботи за договорами підряду в повному обсязі, колегією суддів оцінюється критично.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Господарського суду Львівської області від 11.05.2016 року є законне і підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 11.05.2016 року у даній справі залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено та підписано 11.07.2016 року.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Матущак О.І.