ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2016р. Справа№ 914/1144/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Галамай О.З.

при секретарі судового засідання Прокопів І.І.

розглянув справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця», м. Львів

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Сюрприз», м. Львів

про стягнення заборгованості в розмірі 2 372,00 грн.

В судове засідання зявились:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність від 07.12.2015р.

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність № 41 від 20.04.2016р..

Представникам сторін в судовому засіданні роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами в порядку ст. 81-1 ГПК України не здійснювалася через відсутність відповідного клопотання.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Публічним акціонерним товариством «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Сюрприз» про стягнення заборгованості в розмірі 2 372,00 грн.

Ухвалою суду від 28.04.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 12.05.2016р.

Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалах суду від 12.05.2016 р. та від 02.06.2016 р.

Ухвалою суду від 23.06.2016 р. продовжено строк розгляду справи та відкладено її розгляд на 12.07.2016 р. з підстав, викладених в ухвалі.

Представник позивача в судовому засіданні 12.07.2016р. позовні вимоги підтримав в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1 609,51 грн. з підстав, викладених в позовній заяві, додаткових поясненнях на відзив ТзОВ Сюрприз (вх. № 26172/16 від 22.06.2016р.), клопотанні (вх.№29229/16 від 11.07.2016 р.) та пояснень, наданих в судові засіданні.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявлених вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (23137/16 від 02.06.2016р.). та письмових поясненнях (вх.№26510/16 від 23.06.2016р. та вх.№29517/16 від 11.07.2016 р.).

В судовому засіданні 12.07.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

22.12.2009р. між РВ ФДМУ по Львівській області (орендодавець) та ТзОВ Сюрприз (орендар) укладено договір оренди № 197 нерухомого державного майна (надалі Договір оренди), згідно умов якого орендодавець передав, а орендар (відповідач у справі) прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно частину площі приміського касового залу будівлі вокзалу станції Львів, загальною площею 6,00 кв.м., за адресою м. Львів, пл. Двірцева, 1, що перебуває на балансі відокремленого підрозділу Вокзалу станції Львів ДТГО Львівська залізниця (Балансоутримувач).

На підставі зазначеного Договору оренди 25.01.2011 р. між Відокремленим підрозділом «Вокзал станції Львів» Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» (Балансоутримувач) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Сюрприз» (Орендар) укладено Договір № б/н про відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, плати податку на землю (далі Договір), відповідно до умов якого Балансоутримувач забезпечує утримання в належному стані, обслуговування та ремонт будівлі (споруди), що знаходиться за адресою: м. Львів, пл.Двірцева, 1, також утримує прилеглу територію в належному санітарно-гігієнічному стані, а Орендар компенсує витрати Балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі у цій будівлі (споруді), плати податку на землю (п.1.1.).

Відповідно до Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця Державне територіально-галузеве об'єднання Львівська залізниця реорганізоване в регіональну філію Львівська залізниця публічного акціонерного товариства Українська залізниця (Філія, Залізниця).

Відповідно до п. 2.1 Положення про регіональну філію Львівська залізниця публічного акціонерного товариства Українська залізниця (Положення) Філія є відокремленим підрозділом публічного акціонерного товариства Українська залізниця (ОСОБА_1), яка не має статусу юридичної особи.

Згідно з п. 2.8 Положення Філія має право від імені ОСОБА_1, відповідно до наданих повноважень та довіреності, крім іншого: 1) виступати позивачем, у тому числі цивільним, та відповідачем у судах всіх інстанцій, з усіма правами, наданими законом позивачу, цивільному позивачу, відповідачу і третій особі (без виключень), з правом підпису усіх процесуальних документів у межах своїх повноважень, передбачених внутрішніми документами Філії, а також вчиняти інші дії, які необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності Філії; 2) представляти інтереси в будь-яких органах державної влади та місцевого самоврядування, відносинах з державними і приватними нотаріусами, підприємствами, установами, організаціями будь-якого типу та організаційно-правової форми, фізичними особами, а також у судах в межах своїх повноважень, передбачених статутом ОСОБА_1 та Положенням.

Пунктом 2 Статуту ПАТ «Українська залізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 735, регламентовано, що ОСОБА_1 є правонаступником усіх прав і обовязків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту (зокрема і Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця»). На момент подання позову балансоутримувачем ОСОБА_3 є виробничий структурний підрозділ «Вокзал станції Львів» регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Відповідно до п.2.1.3. Договору Балансоутримувач щоквартально виставляє рахунки за дані послуги по відшкодуванню витрат на утримання орендованого нерухомого майна, плати податку на землю.

Пунктом 2.2.3 Договору передбачено, що Орендар зобовязується щоквартально не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним періодом (кварталом), вносити плату на рахунок Балансоутримувача згідно ОСОБА_4 ставки зборів на компенсацію експлуатаційних витрат та плати податку на землю по вокзалу станції Львів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов Договору виставлялися відповідачу рахунки по відшкодуванню експлуатаційних та комунальних витрат балансоутримувача та відшкодуванню витрат балансоутримувача по платі податку за землю пропорційно до займаної відповідачем площі (належно завірені копії містяться в матеріалах справи).

Однак, як стверджує позивач, всупереч умовам Договору та нормам чинного законодавства Орендар не сплатив сум відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, плати податку на землю в розмірі 1 609,51 грн. за період з квітня 2013 року по квітень 2014 року, які просить стягнути з відповідача.

Також позивач просить судові витрати покласти на відповідача.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

25.01.2011 р. між Відокремленим підрозділом «Вокзал станції Львів» Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» (Балансоутримувач) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Сюрприз» (Орендар), на підставі Договору оренди № 197 нерухомого державного майна 22.12.2009р., укладено Договір № 197-11 б/н про відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, плати податку на землю (далі Договір), відповідно до умов якого Балансоутримувач забезпечує утримання в належному стані, обслуговування та ремонт будівлі (споруди), що знаходиться за адресою: м. Львів, пл..Двірцева, 1, також утримує прилеглу територію в належному санітарно-гігієнічному стані, а Орендар компенсує витрати Балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі у цій будівлі (споруді), плати податку на землю (п.1.1.).

Відповідно до п.2.1.3. Договору Балансоутримувач щоквартально виставляє рахунки за дані послуги по відшкодуванню витрат на утримання орендованого нерухомого майна, плати податку на землю.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов Договору виставлялися відповідачу рахунки по відшкодуванню експлуатаційних та комунальних витрат балансоутримувача та відшкодуванню витрат балансоутримувача по платі податку за землю пропорційно до займаної відповідачем площі (належно завірені копії містяться в матеріалах справи).

Наведеним спростовуються твердження відповідача про те, що на неодноразові звернення ТзОВ «Сюрприз», Балансоутримувачем не було надано відповідачу ОСОБА_4 плати за експлуатаційні та комунальні послуги на утримання ОСОБА_3, оскільки зі змісту Договору не вбачається обовязку Балансоутримувача надавати Орендарю такі розрахунки, а є лише обовязок виставлення рахунків по відшкодуванню експлуатаційних та комунальних витрат балансоутримувача та відшкодуванню витрат балансоутримувача по платі податку за землю пропорційно до займаної відповідачем площі.

Пунктом 2.2.3. Договору передбачено, що Орендар зобовязується щоквартально не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним періодом (кварталом), вносити плату на рахунок Балансоутримувача згідно ОСОБА_4 ставки зборів на компенсацію експлуатаційних витрат та плати податку на землю по вокзалу станції Львів.

Однак, як стверджує позивач, всупереч умовам Договору та нормам чинного законодавства Орендар не сплатив сум відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, плати податку на землю в розмірі 1 609,51 грн. за період з квітня 2013 року по квітень 2014 року.

Також зі змісту позовної заяви та долучених до матеріалів справи копій актів звірки взаєморозрахунків, підписаних в односторонньому порядку Відокремленим підрозділом «Вокзал станції Львів» регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», вбачається, що позивач звернувся з позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 2 372,00 грн., враховуючи сальдо станом на 01.04.2013 р.

Проте, як вбачається з поданого позивачем (Регіональною філією «Львівська залізниця») 11.07.2016 р. клопотання (вх.№ 29229/16) проведено звірку суми заборгованості по Договору № 197-11 б/н про відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, плати податку на землю від 25.01.2011 р. за період з 01.04.2013 р. по 01.07.2015 р., яка становить 1 609,51 грн. без врахування початкового сальдо станом на 01.04.2013 р. в розмірі 752,49 грн. (акт звірки підписаний позивачем).

Крім того, наявність заборгованості в розмірі зазначеного сальдо станом на 01.04.2013 р. не підтверджена жодними доказами. Також судом береться до уваги те, що позивачем фактично підтримуються позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 1 609,51 грн.

З огляду на викладене, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено виставлення позивачем на виконання Договору рахунків по відшкодуванню експлуатаційних та комунальних витрат балансоутримувача та відшкодуванню витрат балансоутримувача по платі податку за землю пропорційно до займаної відповідачем площі, а також те, що відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази оплати заборгованості, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1 609,51 грн., а в решті позовних вимог слід відмовити.

Твердження відповідача про те, що Орендар компенсує витрати пропорційно до займаної ним площі, а Балансоутримувачем у виставлених рахунках зазначено площу 6,4 кв.м., тоді як і в Договору оренди і в Договорі про відшкодування витрат зазначено площу 6,00 м. кв., спростовуються наступним.

Рішенням господарського суду Львівської області від 08.12.2014р. у справі № 914/3604/14, яке набрало законної сили встановлено, що 31.07.2011р. укладено договір про внесення змін до Договору оренди № 197 нерухомого державного майна від 22.12.2009 р., яким внесено зміни в площу орендованого майна, яка становить 6,4м2, з яких 4,4м2 для розміщення торгівельного обєкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи; 1м2 розміщення торгівельного обєкту з продажу алкогольних та тютюнових виробів, 1м2 для розміщення торгівельного обєкту з продажу непродовольчих товарів. Крім того, у вказаному рішенні господарського суду Львівської області зазначено, що Рішенням господарського суду Львівської області від 04.08.2014р. у справі № 914/2531/14, яке набрало законної сили встановлено, що згідно акту приймання передачі від 02.04.2014р. до договору оренди індивідуального визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 197 від 22.12.2009р., що орендарем ТзОВ Сюрприз, повернуто Балансоутримувачу (позивачу), а Балансоутримувачем прийнято з орендованого користування частину площі приміського касового залу будівлі Вокзал станції Львів, за адресою м. Львів, пл. Двірцева, 1 загальною площею, 6,4 кв.м.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також відповідач зазначає, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів того, що споживач отримав якісні послуги з обслуговування орендованого майна та не підтверджено факт понесення балансоутримувачем таких витрат, відшкодування яких він вимагає від відповідача. Однак відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження вказаного. Крім того, слід зазначити, що предметом даного спору є неналежне виконання Орендарем своїх договірних обовязків щодо плати по відшкодуванню витрат балансоутримувача.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1 609,51 грн. заборгованості, в решті позовних вимог слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 3, 4, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 12, 22, 32, 33, 34, 35, 36, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Сюрприз» (; 79007, м. Львів, вул. Богдана Лепкого, 14,) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (; 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі регіональної філії «Львівська залізниця» (40081195; 79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1,) 1609 (одна тисяча шістсот дев'ять) грн. 51 коп. заборгованості та 935 (дев'ятсот тридцять п'ять) грн. 04 коп. - судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15.07.2016 р.

Суддя Галамай О. З.