ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2016 р. Справа № 6/90-09

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В.,

суддя Лакіза В.В., суддя Пушай В.І.,

при секретарі Марченко В.О.,

за участю:

представника апелянта - не з'явився

кредитора - не з'явився

арбітражний керуючий - не з'явився

розглянувши у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. № 1562 С/2) на ухвалу господарського суду Сумської області від 12.11.2015р. у справі №6/90-09 (про відмову у визнанні недійсним договору про надання юридичних послуг (вх. 884 (з) від 03.04.2014р.),

за заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Ромни та Роменському районі Сумської області,

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Федька", м. Ромни,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 12.11.2015р. у справі №6/90-09 (суддя Соп`яненко О.Ю.) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг (вх. 884 (з) від 03.04.2014р.) відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що заявником не доведено наявність зловмисної домовленості між сторонами спірного договору, а оспорюваний договір відповідає нормами Цивільного кодексу України, вказаний договір укладений у письмовій формі, спрямований на реальне настання правових наслідків та є виконаним.

Не погодившись з ухвалою господарського суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 12.11.2015р. у справі №6/90-09 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Федька", якою відмовлено в задоволенні позовної заяви про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг (вх.884(3) від 03.04.2014р.) та прийняти нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що дії арбітражного керуючого Сидоренко Г.А., які виразились у підроблені договору про надання юридичних послуг від 10.05.2009р. та акту приймання-передачі виконаних робіт від 10.03.2010р., свідчать про зловмисну домовленість Сидоренка Г.А. з ФОП ОСОБА_4, підписання договору не в момент його укладення, а більш як через рік після з вказаної в договорі дати його укладення.

Від апелянта надійшли пояснення до апеляційної скарги (вх. 6250 від 16.06.2016р.), в яких просить при розгляді апеляційної скарги врахувати обставини, зазначені у даних поясненнях, а саме зазначає про те, що оспорюваний договір є підроблений в частині дати укладення цього договору, у зв'язку з чим Сидоренко Г.А. не мав повноважень на укладення даного договору.

Від ліквідатора арбітражного керуючого Кошовського С.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. 6319 від 17.06.2016р.), в якому просить залишити ухвалу господарського суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Від кредитора ФОП ОСОБА_4 надійшло клопотання (вх. 6366 від 21.06.2016р.), в якому просить витребувати з Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальну справу №592/1390/14-к; витребувати з Комунального закладу Сумської обласної ради "Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни" медичний висновок про захворювання Сидоренко Г.А. на психічну хворобу.

Від кредитора ФОП ОСОБА_4 надійшло клопотання (вх. 6367 від 21.06.2016р.), в якому просить витребувати з Сумського відділу поліції ГУ Національної поліції України в Сумській області належним чином засвідчені копії прийнятого процесуального рішення за наслідками розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000304 від 09.01.2013р. та висновку технічної експертизи договору про надання юридичних послуг від 10.05.2009р. і акту приймання-передачі виконаних робіт від 10.03.2010р.

Від кредитора ФОП ОСОБА_4 надійшли заперечення на апеляційну скаргу (вх. 6368 від 21.06.2016р.), в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу господарського суду першої інстанції - без змін.

Від кредитора ФОП ОСОБА_4 надійшли додаткове обґрунтування заперечення на апеляційну скаргу (вх. 6631від 01.07.2016р.).

У судове засідання 18.07.2016р. учасники провадження у справі про банкрутство ТОВ «Агрофірма Федька» не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів, розглянувши клопотання кредитора про витребування доказів, дійшла висновку про відмову у його задоволенні. Оскільки, позивачем не надано доказів того, що він витребовував дані документи самостійно та не може їх отримати, або йому відмовлено в їх надані.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено, який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ.

В обґрунтування своїх клопотань про витребування доказів кредитор ОСОБА_4 вказував про неможливість отримати вказані документи, оскільки він не є учасником кримінального провадження.

У разі неможливості самостійно подати необхідні для розгляду справи докази сторона, прокурор, третя особа вправі звернутися до господарського суду, в тому числі й апеляційної інстанції, з клопотанням про витребування доказів при цьому обґрунтування такої неможливості покладається на особу, що заявляє відповідне клопотання (п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні зазначених клопотань, оскільки заявник не зазначив підстави, з яких випливає, що самі ці докази мають згадані заклади.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 13.04.2009р. за заявою Управління Пенсійного фонду України в місті Ромни та Роменському районі Сумської області, порушено провадження у справі № 6/90-09 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Федька"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, інше.

Постановою Господарського суду Сумської області від 27.04.2009 року ТзОВ "Агрофірма Федька" визнано банкрутом, на підставі ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відкрито відносно боржника ліквідаційну процедуру.

10.05.2009р. між ТОВ "Агрофірма Федька" в особі ліквідатора Сидоренка Г.А. та ФОП ОСОБА_4 укладений договір про надання юридичних послуг.

Відповідно до п.1.1 даного договору ФОП ОСОБА_4 зобов'язався здійснити необхідний комплекс юридичних дій, пов'язаних із вирішенням спору щодо права власності ТОВ "Агрофірма Федька" на недобудоване нерухоме майно - приміщення офісного центру, розташоване за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Полтавська, 145 а.

Згідно з п. 4.1, 4.1.1. договору за надані послуги ТОВ "Агрофірма Федька" сплачує ФОП ОСОБА_4 винагороду в розмірі 2000,00 грн. щомісячно та 10 відсотків від ринкової вартості повернутого нерухомого майна.

10.03.2010р. сторонами договору підписано акт приймання-передачі виконаних робіт згідно договору про надання юридичних послуг від 10.05.2009р.

01.04.2014р. ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Сумської області з заявою про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг від 10.05.2009р. на підставі ст. 232 ЦК України, мотивуючи подану заяву тим, що оспорюваний договір про надання юридичних послуг вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника ТОВ "Агрофірма Федька" Сидоренка Г.А., який діяв на підставі постанови господарського суду Сумської області від 27.04.2009р. у справі №6/90-09 як ліквідатор ТОВ "Агрофірма Федька", з однієї сторони, та фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, з другої сторони.

При цьому, в обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що у зв'язку з підробленням документів (договору про надання юридичних послуг від 10.05.2009р. та акту приймання-передачі виконаних робіт від 10.03.2010р.) відносно Сидоренка Г.А. за фактом службового підроблення порушено кримінальну справу відповідно до ч.1 ст. 366 КК України.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 12.06.2014р. у справі №6/90-09 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним договір про надання юридичних послуг від 10.05.2009р., укладений між ТОВ "Агрофірма Федька" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Сидоренком Г.А. та ФОП ОСОБА_4, заяву ФОП ОСОБА_4 про припинення провадження у справі в частині розгляду позовної заяви ОСОБА_1 залишено без задоволення, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Федька" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1218,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.08.2014р. апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Сумської області від 12.06.2014р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.11.2014р. касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.08.2014р. та ухвалу господарського суду Сумської області від 12.06.2014р. у справі № 6/90-09 скасовано. Справу № 6/90-09 направлено на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

12.11.2015р. винесено оскаржувану ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.03.2016р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; ухвалу господарського суду Сумської області від 12.11.2015р. у справі №6/90-09 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.05.2016р. касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.03.2016р. у справі № 6/90-09 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Харківського апеляційного господарського суду.

Постанова Вищого господарського суду України від 11.05.2016р. мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не досліджені та не надана обґрунтована оцінка ухвалі Ковпаківського районного суду від 18.02.2014р. та ухвалі господарського суду Сумської області від 17.06.2013р., якою визнано вимоги ФОП ОСОБА_4, не досліджено чи виконувався оспорюваний договір, крім того, зазначено про те, що якщо є сумніви з питань, які потребують додаткових знань, необхідно призначати відповідну експертизу або залучати фахівців, а також не розглянуто питання, в чому порушенні права ОСОБА_1 у зв'язку з цим справу передано на новий розгляд до Харківського апеляційного господарського суду.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), норми якого, як спеціальні норми права, превалюють у застосуванні над загальними нормами Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи, що провадження у цій справі було порушено 13.04.2009р., застосуванню підлягають норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції чинній до 19.01.2013 року.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України визначає серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення. Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, випадки, в яких особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку мають бути встановлені Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

За приписами статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", учасниками у справі про банкрутство є учасниками провадження у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство, Фонд державного майна України, державний орган з питань банкрутства, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа акціонерів або учасників товариств з обмеженою чи додатковою відповідальністю; заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, керівник боржника, особи, що входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі і звільнені з роботи за рік до порушення провадження у справі про банкрутство, а також особи, які знаходяться у родинних стосунках із зазначеними особами та підприємцем (фізичною особою) - боржником, а саме: подружжя та їх діти, батьки, брати, сестри, онуки.

ОСОБА_1, відповідно до Статуту ТОВ "Агрофірма Федька" та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, є засновником ТОВ "Агрофірма Федька" з часткою у статутному капіталі товариства 0,225%.

Як вбачається зі звіту ліквідатора ТОВ "Агрофірма Федька"- арбітражного керуючого Сидоренка Г.А., під час ліквідаційної процедури, засновником ТОВ "Агрофірма Федька" ОСОБА_1 надано фінансову допомогу для сплати визнаних в судовому порядку кредиторських вимог у повному обсязі, що підтверджується відповідними документами.

За приписами ч.ч.1, 2, 3 ст.3 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" засновники (учасники) боржника - юридичної особи, власник майна, центральні органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання банкрутству підприємства-боржника. Власником майна боржника державного чи приватного підприємства, засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, кредиторами боржника, іншими особами в межах заходів щодо запобігання банкрутству боржника може бути надана фінансова допомога в розмірі, достатньому для погашення зобов'язань боржника перед кредиторами, у тому числі зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) і відновлення платоспроможності боржника (досудова санація). Надання фінансової допомоги боржнику зобов'язує його взяти на себе відповідні зобов'язання перед особами, які надали таку допомогу в порядку, встановленому законом.

Таким чином, право і обов'язок учасника (засновника) товариства, довідавшись про наявність ознак банкрутства, в межах своїх повноважень вжити своєчасних заходів для запобігання банкрутству боржника. Такими заходами може бути фінансова допомога в розмірі, достатньому для погашення грошових зобов'язань боржника перед кредиторами.

Отже, ОСОБА_1 має право звертатись до суду з заявами, зокрема і з позовною заявою про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг в межах провадження у справі про банкрутство ТОВ «Агрофірма «Федька».

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 180 Господарського кодексу України також визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбачені статтею 203 ЦК України, а саме :

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спори про визнання договору недійсним, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання договору недійсним.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись з позовною заявою про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг, ОСОБА_1 підставою недійсності оспорюваного договору визначила, що його укладено внаслідок зловмисної домовленості представника ТОВ "Агрофірма Федька" - ліквідатора Сидоренка Г.А., та ФОП ОСОБА_4, а це, на думку заявника, є підставою для визнання його недійним з підстав, визначених статтею 232 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1, посилаючись на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.02.2014р. у справі № 592/1390/14-к, зазначила, що в період часу з 19.05.2010р. по 29.05.2010р. арбітражний керуючий Сидоренко Г.А., маючи печатку ТОВ "Агрофірма Федька" та перебуваючи в приміщенні господарського суду Сумської області по проспекту ім. Т.Г. Шевченка, 18/1 м. Суми, діючи від імені ТОВ "Агрофірма Федька" на підставі постанови господарського суду Сумської області від 27.04.2009р. у справі № 6/90-09 як ліквідатор товариства, уклав з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 договір про надання юридичних послуг, датований 10.05.2009р., поставивши в графі "замовник" ТОВ "Агрофірма Федька" свій підпис та печатку ТОВ "Агрофірма Федька". Також, Сидоренко Г.А., діючи від імені ТОВ "Агрофірма Федька", підписав акт приймання-передачі виконаних робіт згідно договору про надання юридичної допомоги від 10.05.2009р., датувавши його 10.03.2010р. і поставивши в графі "замовник" свій підпис та печатку ТОВ "Агрофірма Федька", тим самим підробивши офіційний документ.

Представник, вчиняючи правочин, не виражає власну волю - його завдання полягає в тому, щоб донести до контрагента волю особи, яку він представляє, оскільки відповідно до ст. 237 ЦК представник зобов'язаний або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку він представляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Відповідно до п. 3.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» визначено, що у вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статей 230 - 233 ЦК України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.

Зловмисна домовленість - це умисна змова представника однієї сторони правочину з другою стороною, внаслідок чого настають несприятливі наслідки для особи, від імені якої вчинено правочин. У визнанні правочину недійсним з відповідної підстави доведенню підлягає не наявність волі довірителя на вчинення правочину, а існування умислу представника, який усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам довірителя, передбачає настання невигідних для останнього наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання. Наслідком такого визнання, крім загальних наслідків, визначених статтею 216 ЦК України, є виникнення у довірителя права вимагати від свого представника і другої сторони, зокрема, солідарного відшкодування збитків. При цьому представником не може вважатися орган юридичної особи, в тому числі її керівник, навіть якщо він діяв всупереч інтересам цієї особи: представництво в даному разі визначається за правилами глави 17 названого Кодексу.

Однак, всупереч вищезазначеним нормам законодавства, апелянтом не доведено та не підтверджено належними та допустимим доказами факт зловмисної домовленості між ліквідатором ТОВ «Агрофірма Федька» та ФОП ОСОБА_4

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Щодо посилання апелянта в обґрунтування зловмисної домовленості на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.02.2014р. у справі № 592/1390/14-к колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

А також, відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 12.02.2014р. у справі №6-168цс12 за змістом ст.61 ЦПК України тільки вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, у силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Таким чином посилання заявника на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.02.2014р. у справі № 592/1390/14-к не може бути прийнята судом до уваги, оскільки у кримінальному провадженні у справі № 592/1390/14-к відсутній вирок суду, що повинен бути обов'язковим для господарського суду.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України Господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що у господарського суду немає повноважень на встановлення складу кримінального правопорушення, вчиненого Сидоренко Г.А. та передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, тобто службове підроблення.

Як зазначалось вище, між ТОВ "Агрофірма Федька" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Сидоренко Г.А. та ФОП ОСОБА_4 укладено договір про надання юридичних послуг від 10.05.2009р.

Відповідно до п. 2.1. договору послуги надаються ТОВ «Агрофірма Федька» шляхом усного та письмового консультування з юридичних питань, складання проектів необхідних процесуальних документів, скарг, претензій та позовних заяв, надання консультаційних послуг щодо захисту інтересів ТОВ «Агрофірма Федька» в органах судової влади; особистої участі та представництва ТОВ «Агрофірма «Федька» в загальних та господарських судах.

На виконання зазначеного договору ОСОБА_4 були наданні юридичні послуги, що підтверджується наступними документами.

Підготовленою та 07.07.2009р. поданою до Вищого господарського суду України касаційну скаргу на рішення господарського суду Сумської області від 12.04.2007р. у справі №3/186-07 та клопотання про визнання причини пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновлення пропущеного строку на подання касаційної скарги на рішення господарського суду Сумської області від 12.04.2007р. у справі №3/186-07 (т. 2, а.с. 18-21).

Постановою Вищого господарського суду України від 07.10.2009р. у справі №3/186-07 за участю зокрема представника ліквідатора ТОВ «Агрофірма Федька» ОСОБА_6, касаційну скаргу (ТОВ «Агрофірма Федька») задоволено. Рішення господарського суду Сумської області від 12.04.2007р. у справі №3/186-07 скасовано. Справу направленої новий розгляд до господарського суду Сумської області (т. 2, а.с. 23-24).

Підготовлено та 19.11.2009р. подано до господарського суду Сумської області клопотання про залучення до участі в справі №3/186-07 в якості відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Федька» (т. 2, а.с. 25-27).

Підготовлено та 23.12.2009р. подано до господарського суду Сумської області заперечення на позовну заяву у справі №3/186-07 за позовом ТОВ «Вілан» про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії.

Підготовлено та 20.01.2010р. подано до господарського суду Сумської області додаткове заперечення на позовну заяву про визнання права власності зобов'язання вчинити дії у справі №3/186-07 (т. 2, а.с. 28-29).

Як вбачається з ухвал господарського суду Сумської області від 14.12.2009р. та від 21.01.2010р. приймав участь в судовому засіданні господарського суду Сумської області по розгляду справи №3/186-07 (т. 2, а.с. 30-31).

Ухвалою господарського суду Сумської області від 21.01.2010р. за участю представника ТОВ «Агрофірма Федька» ОСОБА_4 провадження у справі №3/186-07 про визнання права власності за ТОВ «Вілан» на об'єкт нерухомого майна - приміщення офісного центру, розташованого за адресою: Сумська обл., м. Ромни, вул. Полтавська, 145-А (літ. БТІ А-2) - припинено (т. 2, а.с. 31-32).

24.02.2010р. КП «Роменське МБТІ» проведено державну реєстрацію права власності ТОВ «Агрофірма Федька» на об'єкт незавершеного будівництва, розташований адресою: Сумська обл., м. Ромни, вул. Полтавська, 145-А та надано Витяг про реєстрацію права власності па нерухоме майно №25403581 (т. 2, а.с. 54).

Підготовлено ОСОБА_4 та 25.01.2010р. до господарського суду Сумської області подано заяву від 24.01.2010р. №3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Сумської області від 25.09.2006р.у справі №3/429-06 (т. 2, а.с. 37-39).

Ухвалою господарського суду Сумської області від 28.01.2010р. у справі №3/429-06 вищезазначену заяву прийнято до розгляду (т. 2, а.с. 40).

Рішенням господарського суду Сумської області від 22.02.2010р. у справі №3/429-06 за участю представника відповідача ТОВ «Агрофірма Федька» ОСОБА_4 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Федька» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Сумської області від 25.09.2006р. у справі №3/429-06, рішення господарського суду Сумської області від 25.09.2006р. у справі №3/429-06 скасовано. В задоволенні позову ТОВ «Вілан» до ТОВ «Агрофірма Федька» про визнання угоди недійсною - відмовлено.

Підготовлено та 15.03.2010р. до господарського суду Сумської області подано заяву №9 від 15.03.2010р. про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Сумської області від 20.02.2007р. у справі №11/126-07 (т. 2, а.с. 41-42).

Підготовлено ОСОБА_4 та 15.03.2010р. до господарського суду Сумської області подано заяву від 15.03.2010р. №9 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Сумської області від 20.02.2007р.у справі №11/126-07 (т. 2, а.с. 44-45).

Ухвалою господарського суду Сумської області від 17.03.2010р. у справі №11/126-07 вищезазначену заяву прийнято до розгляду.

Рішенням господарського суду Сумської області від 31.03.2010р. у справі №11/126-07 за участю представника відповідача ТОВ «Агрофірма Федька» ОСОБА_4 за заявою ТОВ «Агрофірма Федька» №9 від 15.03.2010р. про перегляд за нововиявленими обстав рішення господарського суду Сумської області від 20.02.2007р. у справі №11/126-07, рішення господарського суду Сумської області від 20.02.2007р. у справі №11/126-07 скасовано. В задоволенні позову ТОВ «Вілан» до «Агрофірма Федька» про витребування майна з чужого незаконного володій зобов'язання вчинити певні дії -відмовлено.

Вищезазначене відображено в акті приймання-передачі від 10.03.2010р. виконаних робіт згідно договору про надання юридичної допомоги від 10.05.2009р.

Таким чином, з боку ОСОБА_4 були виконані умови укладеного договору щодо надання юридичних послуг, що підтверджується відповідними доказами.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, ОСОБА_4 виконані належним чином умови договору про надання юридичних послуг від 10.05.2009р.та підтверджені належними доказами, що приймаються колегією суддів.

Як вбачається з матеріалі справи, 31.05.2010р. ФОП ОСОБА_4 надав ліквідатору ТОВ "Агрофірма Федька" Сидоренку Г.А. вимогу з поточними кредиторськими вимогами на суму 278920,00грн., в якій просив включити грошові вимоги до ТОВ "Агрофірма Федька" на вищевказану суму до реєстру вимог кредиторів як вартість за надані юридичні послуги згідно умов договору від 10.05.2009р. та акту приймання-передачі виконаних робіт згідно договору про надання юридичної допомоги від 10.05.2009р., датованого 10.03.2010р.

Вищий господарський суд, скасовуючи постанову Харківського апеляційного господарського суду та направляючи на новий розгляд, вказував на те, що суди не надали належної правової оцінки ухвалі господарського суду Сумської області від 17.06.2013р., якою визнано вимоги ФОП ОСОБА_4

Колегія суддів зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.11.2010р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду від 21.04.2011р., встановлено, що 31.05.2010р. ФОП ОСОБА_4 ліквідатору ТОВ "Агрофірма Федька" вручено вимогу поточного кредитора на суму 278920,00 грн. від 29.05.2010 р. (т.2 а.с.11-13).

Повідомленням № 34 від 03.06.2010р. ліквідатор боржника визнав поточні вимоги ФОП ОСОБА_4 у повному обсязі (т.2 а.с.14).

Посилання ліквідатора боржника - арбітражного керуючого Сидоренко Г.А. на те, що договір про надання юридичних послуг від 10.05.2009 р., акт приймання - передачі виконаних робіт від 10.03.2010 р. з ФОП ОСОБА_4 та його заява про визнання грошових вимог підписувалась ним, у червні 2010 р., у хворобному стані; з вищевказаними документами він не знайомився не приймається колегію суддів до уваги, оскільки зазначене жодним доказом не підтверджено.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку, що ФОП ОСОБА_4 у даній справі є поточним кредитором з грошовими вимогами до боржника, але сума його вимог повинна бути з'ясована у відповідності до незалежної оцінки майна станом на час проведення незалежної оцінки повернутого майна в ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Сумської області від17.06.2013р. затверджено реєстр вимог кредиторів у справі № 6/90-09, а саме:

- вимоги ФОП ОСОБА_4 - в розмірі 20 000, 00 грн. з включенням до 4 черги;

- вимоги Роменської міжрайонної державної податкової інспекції - в розмірі 1193, 00 грн. (штрафні санкції) з включенням до 6 черги;

- вимоги ФОП ОСОБА_4 в розмірі 258000,00 грн. виключити з реєстру вимог кредиторів.

Колегія суддів зазначає, що ухвала господарського суду Сумської області від 17.06.2013р. є чинною, в апеляційному та касаційному порядку не оскаржувалась, набула законної сили, отже, є обов'язковою для виконання. Крім того, в даному апеляційному провадженні не оскаржується ухвала про затвердження реєстру вимог кредитора або вимоги безпосередньо ФОП ОСОБА_4

Як вказує Вищий господарський суд в постанові від 11.05.2016р. у справі №6/90-09, що чинне процесуальне законодавство передбачає певні права та дії господарського суду, у разі виникнення сумнівів щодо фактичного існування та виконання правочинів, зокрема призначення відповідної експертизи, залучення фахівців та третіх осіб. Однак, господарські суди наданим правом не скористались.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у відповідності до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту Судових експертиз від 30.10.2013р. за результатами проведення судово-технічної експертизи документів, а саме договору про надання юридичних послуг від 10.05.2009р. та акту приймання-передачі виконаних робіт згідно вищевказаного договору від 10.03.2010р. зазначено, що встановити чи виконаний підпис від імені Сидоренко Г.А. у договорі та акті у той час, яким датований договір не видається можливим через перетин більшої частини його штрихів із барвною речовиною відтиску печатки; встановити чи виконаний підпис від імені ОСОБА_4 у договорі та акті у той час, яким датований договір, не видається можливим через імовірне штучне зістарювання цього договору. (т.7, а.с. 3-18).

Таким чином, колегія суддів звернула увагу на вказівку Вищого господарського суду та дослідила матеріали справи та прийшла висновку про відсутність підстав для призначення експертизи.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвали винесена з дотриманням вимог матеріального та процесуального законодавства, апелянт не надав належних доказів того, що договір є недійсним у відповідності до чинного законодавства, а саме доказів злочинної домовленості між арбітражним керуючим Сидоренко Г.А. з ФОП ОСОБА_4, відсутні докази того, що підписання договору здійснено не в момент його укладення, а більше як через рік після вказаної в договорі дати його укладення. Матеріали справи також не містять доказів на підтвердження отримання ліквідатором Сидоренко Г.А. будь-якої власної вигоди від укладення договору про надання правової допомоги від 10.05.2009р., всі посилання апелянта спростовуються матеріалами справи.

З огляду на викладене, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду про відмову у задоволенні позовної заяви в рамках справи про банкрутство.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді справи, тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали у даній справі, у зв'язку з чим хвалу господарського суду Сумської області від 12.11.2015р. у справі №6/90-09 (про відмову у визнанні недійсним договору про надання юридичних послуг (вх. 884 (з) від 03.04.2014р.) слід залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Керуючись ст. 99, п.1 ч.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 12.11.2015р. у справі №6/90-09 (про відмову у визнанні недійсним договору про надання юридичних послуг (вх. 884 (з) від 03.04.2014р.) залишити без змін.

Повний текст постанови складений 19.07.2016р.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя В.В. Лакіза

Суддя В.І. Пушай