ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" липня 2016 р.Справа № 922/101/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Швидкіна А.О.

при секретарі судового засідання : Трофименко С.В.

розглянувши справу

за заявою ОСОБА_1, м. Харків
до ОСОБА_1, м. Харків
про визнання банкрутом
за участю :

кредитора : ОСОБА_2

ліквідатора : арбітражного керуючого Губарєва Ю.М.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Харківської області від 02.03.2016 року ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Губарєва Юрія Миколайовича, якого зобов'язано в строк до 02.03.2017 року виконати ліквідаційну процедуру, надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу, всі докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури.

На офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України 03.03.2016 року було оприлюднено повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури за № 28935. Визначено граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.07.2016 року було визнано грошові вимоги фізичної особи ОСОБА_2 до банкрута.

11.07.2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої заявник просить суд звернути стягнення на майно боржника шляхом набуття права власності на нежитлові приміщення цокольного поверху : № 1-12 в літ. "А-4", загальною площею 159,9 кв.м, розташовані за адресою : АДРЕСА_3 ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, адреса реєстрації : 61038, АДРЕСА_1).

Ухвалою суду від 11.07.2016 року заяву ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно боржника призначено до розгляду в судовому засіданні на "15" липня 2016 року; зобов`язано ОСОБА_2 надати всі докази на право звернення на майно боржника.

В судовому засіданні 15.07.2016 року було оголошено перерву до 18.07.2016 року об 11:00.

Присутній в судовому засіданні заявник ОСОБА_2 підтримує в повному обсязі заяву про звернення стягнення на майно боржника, просить суд задовольнити її. Надав клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи, які прийняті та долучені судом до матеріалів справи.

Ліквідатор не заперечує проти заяви ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно боржника.

Розглянувши матеріали справи та заяву ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно боржника, дослідивши додані до заяви документи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд встановив наступне.

28.12.2006 року між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" та громадянином України ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії МК 6137757, виданий Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області,13.12.1997 року, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 був укладений Кредитний договір № СМ-SME700/080/2006. Забезпеченням за даним кредитом були нежитлові приміщення цокольного поверху: №1-12 в літ. «А-4», загальною площею 159,9 кв. м, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Сумська, буд. 68, відповідно до Договору іпотеки № PM-SME 700/080/2006 від 28.12.2006 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та громадянином України ОСОБА_1.

29.06.2016 року між фізичною особою ОСОБА_2, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» в особі директора ОСОБА_4 , що діє на підставі Статуту було укладено Попередній договір про відступлення права вимоги № 29/06/16-Ц/1.

Згідно п.1.1 предметом договору стала згода в майбутньому ( до 20 липня 2016 року) укласти Договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором № СМ-SME700/080/2006 від 28.12.2006 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та громадянином України ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії МК 6137757, виданий Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області,13.12.1997 року, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

Як стало відомо, 04.07.2016 року між Первісним кредитором - Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи 21685166, місцезнаходження : 01033, м. Київ, вул. Жилянська 43) та Новим кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» (ідентифікаційний код юридичної особи 38489695, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул.. Михайла Грушевського, б.4, 4 н/п № 53 в особі директора ОСОБА_4 , що діє на підставі Статуту був укладений Договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором № СМ-SME700/080/2006 від 28.12.2006 року.

07.07.2016 року між фізичною особою ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» в особі директора ОСОБА_4, був укладений Договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором № СМ-SME700/080/2006 від 28.12.2006 року.

Згідно п.1.4. вищезазначеного Договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» передало новому кредитору (ОСОБА_2) право вимоги виконання ОСОБА_1 боргових зобов'язань за Кредитним договором № СМ-SME700/080/2006 від 28.12.2006 року в розмірі 104 821,46 доларів США ( сто чотири тисячі вісімсот двадцять один долар США, 46 центів), що за курсом НБУ долару США до української гривні станом на дату укладання цього договору становить 2 601 816, 65 гривень (два мільйона шістсот одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень, 65 копійок), яка складається з 89 834.40 доларів США ( вісімдесят дев'ять тисяч вісімсот тридцять чотири долари США, 40 центів) залишку заборгованості по основній сумі кредиту та 14 987.06 доларів США (чотирнадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят сім доларів США, 06 центів) суми несплачених відсотків за користування кредитом.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки № PM-SME 700/080/2006 від 28.12.2006 року від 15.07.2016 року ПАТ "ОТП Банк" (первісний кредитор) передає та відступає товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» (новому кредитору), а товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» (новий кредитор) одержує сукупність прав вимоги, належних ПАТ "ОТП Банк" (первісному кредитору) за договором забезпечення.

Згідно з п. 1.2 договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки № PM-SME 700/080/2006 від 28.12.2006 року від 15.07.2016 року за цим договором товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» (новому кредитору) переходять усі права ПАТ "ОТП Банк" (первісного кредитора) як сторони, що іменується "Іпотекодержатель", за договором забезпечення в обсягах та на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором та відповідно до норм чинного законодавства. Укладення цього не тягне за собою будь-яких змін до умов Договору забезпечення.

Крім того відповідно до Договору про відступлення права вимоги за Договором іпотеки № PM-SME 700/080/2006 від 28.12.2006 року від 15.07.2016 року до фізичної особи ОСОБА_2, як до нового кредитора перейшли всі права іпотекодержателя нежитлових приміщень цокольного поверху: №1-12 в літ. «А-4» , загальною площею 159,9 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 відповідно до первісного договору іпотеки № PM-SME 700/080/2006 від 28.12.2006 року.

Отже на умовах забезпечення кредиту нежитловими приміщеннями цокольного поверху: №1-12 в літ. «А-4», загальною площею 159,9 кв. м, розташованими за адресою: м. Харків, вул. Сумська буд. 68, що перебувають в іпотеці заявника на підставі Договору про відступлення права вимоги за Договором іпотеки № PM-SME 700/080/2006 від 28.12.2006 року від 15.07.2016 року, фізична особа ОСОБА_2 має право звернути стягнення на майно боржника відповідно до п. 5 ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом».

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 5 ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні, якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

За приписами ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 590 ЦК України.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Відповідно до п.п. 4.4.2., 4.4.3. п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24.11.2014 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" у застосуванні приписів статей 33, 37, 38 Закону України "Про іпотеку" господарським судам необхідно мати на увазі таке. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону (частина третя статті 36 Закону України "Про іпотеку").

У разі встановлення у договорі такого способу звернення стягнення, як набуття права власності на предмет іпотеки, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК України має право звернутися до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спори про звернення стягнення на предмет іпотеки, господарські суди мають враховувати приписи статті 35 Закону України "Про іпотеку", якими передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Проте ненадіслання іпотекодержателем іпотекодавцю відповідної вимоги не виключає права іпотекодержателя на звернення до суду з відповідним позовом за захистом своїх порушених прав. Відсутність попереднього повідомлення іпотекодавця не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя статті 35 Закону України "Про іпотеку").

Крім того, відповідно до п. 5 ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні , якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява фізичної особи ОСОБА_2 підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 6, 11, 525, 526, 530, 610-612, 629, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 35, 37 Закону України "Про іпотеку", ст. ст. 1, 4-3, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом», -

УХВАЛИВ:

1. Заяву фізичної особи ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1) задовольнити у повному обсязі.

2. Звернути стягнення на майно боржника шляхом набуття права власності на нежитлові приміщення цокольного поверху: №1-12 в літ. "А-4", загальною площею 159,9 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1).

Суддя Швидкін А.О.