номер провадження справи 14/66/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2016 Справа № 908/1624/16

Суддя господарського суду Запорізької області Сушко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНДУСТРІЯ ОЛИВ» (адреса 02160 м. Київ, пр. Воззєднання, б. 15 оф. 805)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» (адреса 69095 м. Запоріжжя, вул. Залізнична, б. 2)

про стягнення заборгованості

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №1362 від 02.06.2016р.;

від відповідача: не зявився

Суть спору:

14.06.2016р. до господарського суду Запорізької області звернувся Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНДУСТРІЯ ОЛИВ» (далі за текстом ТОВ «ІНДУСТРІЯ ОЛИВ») з позовом до Відповідача - ОСОБА_1 акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» (далі за текстом ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод») про стягнення заборгованості.

Системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл справи між суддями та справу призначено до розгляду головуючому судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.06.2016р. порушено провадження у справі №908/1624/16, судове засідання призначено на 07.07.2016р.; у сторін витребувані документи, необхідні для вирішення спору по суті.

В судовому засіданні 07.07.2016р. розгляд справи закінчено, на підставі ст.ст. 82-85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що на виконання умов Договору поставки №150272 від 21.10.2015р. Відповідачеві було поставлено Товар олифа трансформаторна Т-1500 у кількості 23 723 кг на загальну суму 819 866,88 грн. Проте, Відповідач в порушення умов Договору свої зобовязання щодо оплати отриманого товару виконав частково, сплативши 324 872,42 грн., у звязку з чим у Відповідача перед Позивачем утворилася заборгованість, яка становить 494 994,46 грн.

З огляду на зазначені обставини, Позивач просить стягнути з ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» на користь ТОВ «ІНДУСТРІЯ ОЛИВ» 494 994,46 грн. заборгованості за Договором та покласти на Відповідача судові витрати.

Відповідач в судове засідання 07.07.2016р. не зявився.

07.07.2016р. від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що представники ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» не зможуть прийняти участь у судовому засіданні з поважних причин. При цьому будь-яких доказів в обґрунтування поважності причин неявки в судове засідання представниками Відповідача не надано.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав ї охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи. Крім того, відповідно до статті 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя зобовязує сторони виконати певні дії, витребовує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору та вчиняє інші дії спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи.

Відповідачем вимоги ухвали суду не виконано, не надано письмового відзиву та письмових заперечень по суті заявлених вимог, а також не надано доказів які б підтверджували поважність та винятковість причин пропуску судових засідань.

Чисельними рішеннями Європейського суду з прав людини у справах проти України визнано порушення пункту 1 статті 6 «Право на справедливий розсуд» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що, зокрема, полягало у тому, що національними судами не забезпечено розгляд справи заявника в «розумний строк» через затримки у провадженні, в основному з вини судів першої інстанції.

Суд зауважує, що позов предявлено до юридичної особи, яка у відповідності до ст. 22 ГПК України повинна добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та повинна забезпечити явку у судове засідання уповноваженого представника, у звязку з чим суд приходить до переконання, що клопотання Відповідача про відкладення розгляду не підлягає задоволенню за необґрунтованістю.

За клопотанням представників Позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксування судового процесу.

Судом у відповідності з вимогами статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників Позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

21.10.2015р. між ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» - Замовник та ТОВ «ІНДУСТРІЯ ОЛИВ» - Постачальник укладено Договір поставки №150272 (далі за текстом Договір).

За умовами п. 1.1. Договору, Постачальник зобовязується у 2015 році поставити (передати у власність) Замовникові товари, зазначені у Специфікації (ях) додатку (ах) до цього Договору, а Замовник прийняти і оплатити такі товари на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору, розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються у безготівковій формі.

Замовник здійснює оплату поставленого товару в день його отримання, після отримання результатів лабораторних досліджень товару щодо відповідності товару встановленим вимогам щодо якості від Центральної заводської лабораторії Замовника, підписання сторонами видаткових накладних та отримання Замовником оригіналу рахунку-фактури на плату товару (п. 4.2. Договору).

До рахунка на оплату товару додаються: видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, інші документи щодо транспортування документу (п. 4.3. Договору).

Згідно п. 10.1. Договору, цей Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє до 31.12.2015р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань по Договору.

На виконання умов Договору, Позивачем поставлено Відповідачеві товар олива трансформаторна Т-1500 в кількості 23 723 кг на загальну сум 819 866,88 грн., що підтверджено відповідною видатковою накладною №ІМ-7988/100 від 04.12.2015р.

Уповноваженим представником Відповідача - ОСОБА_3 товар отримано на підставі довіреності №897 від 04.12.2015р. Про отримання товару представником Відповідача свідчить його підпис на видаткові накладній №ІМ-7988/100 від 04.12.2015р.

Для оплати поставленого товару Позивачем виставлено Відповідачеві рахунок-фактура №9986/100 від 04.12.2015р. на суму 819 866,88 грн.

На підтвердження поставки відповідного товару Позивачем також надано товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів №91 від 04.12.2015р. щодо поставки оливи трансформаторної в кількості 23 723 кг, в якій зазначено, що вантаж отримала ОСОБА_3 на підставі довіреності №897 від 04.12.2015р. Про прийняття вантажу свідчить підпис ОСОБА_3 на зазначеній ТТН.

Проте, в порушення умов Договору Відповідачем за поставлений товар сплачено Позивачеві лише 324 872,42 грн., у звязку з чим на час судового розгляду справи у Відповідача перед Позивачем утворилася заборгованість, яка становить 494 994,46 грн.

ТОВ «ІНДУСТРІЯ ОЛИВ» звернулося до ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» з Листом-вимогою №1352 від 19.04.2016р. щодо сплати заборгованості в розмірі 494 994,46 грн.

Відповіді на вимогу Відповідачем не надано, заборгованість на теперішній час не погашена.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За умовами ст. 693 Цивільного кодексу України, Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд вважає, що надані Позивачем письмові докази доводять ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Разом з тим, Відповідач доказів своєчасної оплати поставленого товару, як і доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини, суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ІНДУСТРІЯ ОЛИВ» про стягнення з ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» на свою користь 494 994,46 грн. основної заборгованості підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України господарський суд Запорізької області, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНДУСТРІЯ ОЛИВ» до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» (69095 м. Запоріжжя, вул. Залізнична, б. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНДУСТРІЯ ОЛИВ» (02160 м. Київ, пр-кт Воззєднання, б. 15 оф. 805, ) 494 994 (чотириста девяносто чотири тисячі девятсот девяносто чотири) грн. 46 коп. заборгованості, 7 424 (сім тисяч чотириста двадцять чотири) грн. 92 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11.07.2016р.

Суддя Л.М. Сушко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.