ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2016 р.Справа № 916/4933/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богатиря К.В., Пироговського В.Т.

секретар судового засідання Герасименко Ю.С.

за участю представників учасників провадження у справі про банкрутство:

від ПАТ "Дельта Банк" - Биковський Д.Ю. за довіреністю;

від ПАТ "Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" - Пісна Д.В. за довіреністю;

арбітражний керуючий - Штельманчук М.С.

Інші представники учасників провадження у справі про банкрутство у судове засідання не з'явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

публічного акціонерного товариства „Дельта Банк"

на ухвалу господарського суду Одеської області від 28 квітня 2016 року

у справі №916/4933/15

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма „Дружба Народів"

до публічного акціонерного товариства „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ

У лютому 2016 публічне акціонерне товариство „Дельта Банк" (далі - ПАТ „Дельта Банк") звернулось до господарського суду Одеської області із заявою з грошовими вимогами до публічного акціонерного товариства „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" (далі - ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів") в якій просило визнати ПАТ „Дельта Банк" кредитором у справі №916/4933/15 про банкрутство ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" на суму 416 820 813,45 грн. та спрямувати вказані грошові кошти на задоволення вимог кредитора відповідно до встановленої Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» черговості задоволення вимог кредитора, внести окремо до реєстру відомості про майно ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів", яке є предметом застави, згідно договорів застави №ВКЛ-2009993/1/S-3 від 20.06.2013, №ВКЛ-2009993/1/S-9 від 01.10.2013 та іпотечного договору №№ВКЛ-2009993/1/S-3, внести до реєстру вимог кредиторів витрати на оплату судового збору, понесені ПАТ „Дельта Банк" при поданні заяви до господарського суду з грошовими вимогами у справі №916/4933/15 про банкрутство ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" на суму 1378 грн. в першу чергу.

Ухвалою, п.3 висновків, господарського суду Одеської області від 28 квітня 2016 року (суддя Найфлейш В.Д.) відмовлено у задоволенні заяви про визнання ПАТ „Дельта Банк" кредитором ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" з грошовими вимогами до боржника у розмірі 416 820 813, 45 грн., тощо.

Судова ухвала мотивована тим, що заявлені грошові вимоги ПАТ „Дельта Банк" на суму 416 820 813,45 грн. згідно договору кредитної лінії ВКЛ-2009993/1 від 19.06.2013 р. ґрунтуються на зобов'язанні, що припинилось 28.02.2015 р., що підтверджено постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015 р. та постановою Вищого господарського суду України від 25.11.2015 р. по справі №910/11426/15 та судами апеляційної та касаційної інстанцій встановлено факт відсутності заборгованості ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" перед ПАТ „Дельта Банк" за вказаним договором і доказів наявності заборгованості за іншими кредитними договорами заявником не надано, а тому, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність заявлених грошових вимог, у зв'язку з чим відмовив у задоволенні заяви ПАТ „Дельта Банк" від 09.02.2016 року про визнання кредиторських вимог на загальну суму 416 820 813, 45 грн. до ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" за договором кредитної лінії №ВКЛ - 2009993/1 від 19.06.2013 р.

Не погоджуючись з даною ухвалою до Одеського апеляційного господарського суду звернулось ПАТ „Дельта Банк" з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 28.04.2016 по справі № 916/4933/15 в частині відхилення вимог ПАТ „Дельта Банк" та постановити нову ухвалу якою визнати грошові вимоги ПАТ „Дельта Банк" в повному обсязі у сумі 416 820 813,45 грн.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала винесена з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому, підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Як зазначає апелянт, 19.06.2013 між ПАТ „Дельта Банк" та ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" укладено договір кредитної лінії №BKЛ-2009993/1, в подальшому було укладено ряд додаткових договорів до договору кредитної лінії №ВКЛ-200999/1 від 19.06.2013.

20.06.2013 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ „Дельта Банк" та боржником укладено договори застави №BKЛ-2009993/1/S-4 та №BKJI-2009993/1/S-9.

20.06.2013 між ПАТ „Дельта Банк" та ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" укладено іпотечний договір №BKJI-2009993/l/S-3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим A.B., та зареєстрований за №834, умовами якого передбачено, що іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку у порядку і на умовах, визначених даним договором, належне йому майно на праві власності нерухоме майно, а саме, будівлі та споруди комбінату хлібопродуктів та будівлі та споруди комбікормового заводу.

Як стверджує апелянт, 27.02.2015 ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" було направлено ПАТ „Дельта Банк" заяву про припинення зобов'язання зарахування зустрічних вимог.

Посилаючись на приписи ст. 202, ч.3 ст.203 ГК України, ч.1 ст.601 ЦК України скаржник зазначає, що зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, спрямованим на припинення зобов'язання, та внаслідок якого має місце індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора за рахунок майна боржника.

Скаржник зазначає, що згідно з положеннями ст. 510,512,513,514 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор; кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав інший особі за правочином (відступлення прав вимоги); правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові; до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Проте, як стверджує апелянт, на виконання вимог ст. 517 ЦК України, жодних доказів переходу до нового кредитора, прав у зобов'язанні до банку надано не було, а станом на момент направлення ПАТ „Дельта Банк" заяви про зарахування зустрічних вимог, банк має право не виконувати свого обов'язку новому кредитору, а тому, на думку скаржника, відсутні зустрічні вимоги строк виконання по яких настав і відповідно можливість їх зарахування на підставі ст. 601 ЦК України.

Апелянт зазначає, що за твердженням ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" до нього перейшли права кредитора ПАТ „Дельта Банк" на підставі договорів відступлення права вимоги за договорами банківських рахунків, укладених з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Але, посилаючись на п. 7.1.2. статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 1066 ЦК України, ч. 3 ст. 1068 ЦК України, апелянт зазначає, що за договором банківського рахунку та відповідно до наведених норм законодавства банк виконує функції з відкриття та обслуговування банківського рахунку клієнта, зокрема, банк здійснює приймання і зарахування коштів на рахунок, виконання розпоряджень клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку, а також здійснення інших операцій з рахунком. Жодних інших зобов'язань банку за договорами банківського рахунку чинним законодавством не встановлено.

Разом з тим, як стверджує скаржник, відповідно до норм чинного законодавства та договору банківського рахунку, операції за банківським рахунком банк проводить відповідно до розрахункових документів та за розпорядженням клієнта, що надійшли до банку, у строки, визначені договором та Інструкціями, затвердженими Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 №22 та Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, на час укладення позивачем (за первісним позовом) з фізичними особами - клієнтами ПАТ «Дельта Банк» договорів відступлення прав вимоги, вимоги клієнтів до банку мали бути такими, що настали та не були виконані банком.

Крім того, апелянт зазначає, що п. 31. Інформаційного листа Вищого господарського суду від 07.04.2008 №01- 8/211 «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України» визначено, що згідно з частиною третьою статті 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. Аналогічні правила містить і стаття 601 ЦК України.

Заява однієї сторони про зарахування зустрічної однорідної вимоги є одностороннім правочином, який має наслідком припинення зобов'язань. Якщо друга сторона вважає, що заява першої сторони є нікчемним правочином, а відтак не припиняє зобов'язання (наприклад, за відсутністю зобов'язання другої сторони або в разі недопустимості зарахування зустрічних вимог згідно з частинами четвертою, п'ятою статті 203 ГК України, статтею 602 ЦК України), то друга сторона вправі звернутися до суду з позовом про примусове виконання зобов'язання першою стороною в натурі або про застосування інших способів захисту, встановлених законом.

Скаржник вважає, що односторонній правочин, вчинений ПАТ «Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів» щодо припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог шляхом направлення ПАТ «Дельта Банк» відповідної заяви від 27.02.2015 №517 є таким, що суперечить приписам ст. 601 ЦК України в частині наявності у позивача дійсних вимог до ПАТ «Дельта Банк» за договорами відступлення прав вимоги, у зв'язку з чим зобов'язання ПАТ «Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів» за договором кредитної лінії №ВКЛ-2009993/1 від 19.06.2013 щодо повернення суми кредитної заборгованості не припинились.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 06.06.2016 р. апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" на ухвалу господарського суду Одеської області від 28 квітня 2016 року по справі №916/4933/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Жекова В.І.

Розпорядженням В.о. керівника апарату Одеського апеляційного господарського суду №326 від 14.06.2016 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Жекова В.І.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2016 р. для розгляду апеляційної скарги публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" на ухвалу господарського суду Одеської області від 28 квітня 2016 року по справі №916/4933/15 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Пироговського В.Т.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" на ухвалу господарського суду Одеської області від 28 квітня 2016 року по справі №916/4933/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Пироговського В.Т.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 розгляд справи було відкладено на підставі п.1 ч.1 ст.77 ГПК України.

15.06.2016 Одеським апеляційним господарським судом отримано відзиви на апеляційну скаргу від боржника та від арбітражного керуючого Штельманчука М.С. в якому останні просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ „Дельта Банк" на ухвалу господарського суду Одеської області від 28.04.2016 року у справі №916/4933/15 про банкрутство ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" у повному обсязі.

У судовому засіданні від 06.07.2016 представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на їх задоволенні.

Представник боржника та арбітражний керуючий надали пояснення згідно з якими не погоджуються з апеляційною скаргою, просять залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Інші представники учасників провадження у справі про банкрутство, у судове засідання не з'явились.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області, заслухавши представників учасників провадження у справі про банкрутство, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ „Дельта Банк" не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

У відповідності до ст. 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.01.2016 року порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Штельманчука Михайла Сергійовича, тощо.

13.01.2016 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України опубліковано повідомлення №27182 про порушення провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" встановлено тридцятиденний граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів з дня опублікування оголошення.

09.02.2016 року до господарського суду Одеської області надійшла заява ПАТ „Дельта Банк" про визнання кредиторських вимог на загальну суму 416 820 813, 45 грн.

Свої вимоги кредитор обґрунтував тим, що 19.06.2013 між ПАТ „Дельта Банк" (кредитор) та ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" (позичальник) було укладено договір кредитної лінії №ВКЛ-2009993/1 за умовами п.1.1. якого визначено, що кредитор зобов'язується надавати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характери використання.

Відповідно до п.1.1.1. договору, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами-траншами, на умовах визначених даним договором, в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 11 400 000,00 доларів США зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі: 14% річних у доларах США; 22% річних у гривнях, в порядку, визначеному даним договором та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 02.11.2013 року.

Згідно з п. 1.2. договору, кредит надається позичальнику для поповнення обігових коштів.

Згідно п. 1.1.4. кредитного договору, у разі прострочення кінцевого терміну повернення кредиту, який визначений в п.п. 1.1.1. даного договору та/або прострочення платежів згідно графіку, діюча на такий момент прострочення річна процентна ставка за даним договором встановлюється у розмірі 19% річних у доларах США та 27% річних у гривні.

Статтею 4 договору сторонами погоджено відповідальність сторін, зокрема, у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. У випадку порушення позичальником вимог п. 3.3. кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 1 % від суми кредиту за кожний випадок порушення.

При цьому, умовами п. 3.3. договору визначено, що позичальник зобов'язаний, зокрема дотримуватися положень даного договору та договорів, які зазначені у п. 1.3 даного договору, протягом строку використання кредиту сплачувати проценти за його використання в порядку, визначеному даним договором; повернути кредитору у повному обсязі кредит зі сплатою процентів та комісій кредитора та можливих штрафних санкцій у терміни, визначені даним договором.

31.12.2013 року між ПАТ „Дельта Банк" та ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" укладено додатковий договір № 2 до договору кредитної лінії №ВКЛ-2009993/1 від 19.06.2013 року, відповідно до якого сторони домовились, зокрема, що кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом є не пізніше 12.12.2014 року.

Як зазначив заявник, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ „Дельта Банк" (заставодержатель) та ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" (заставодавець) було укладено договори застави №ВКЛ-2009993/1/S-4 від 20.06.2013 та №ВКЛ-2009993/1/S-9 від 01.10.2013.

20.06.2013 між ПАТ „Дельта Банк" (іпотекодержатель) та ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір №BКJI-2009993/l/S-3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим A.B., та зареєстрований за №834, умовами якого передбачено, що іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку у порядку і на умовах, визначених даним договором, належне йому майно на праві власності нерухоме майно, а саме, будівлі та споруди комбінату хлібопродуктів та будівлі та споруди комбікормового заводу, що розташовані за адресою Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Бірюзова маршала, 16.

Звертаючись із заявою з грошовими вимогами до боржника ПАТ „Дельта Банк" зазначило, що останнім на виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором було надано ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" кредитні кошти у розмірі 11 400 000 дол. США, проте, у визначений договором строк боржник отримані грошові кошти не повернув, а тому, за твердженням заявника станом на дату порушення провадження у справі про банкрутство, кредиторські вимоги ПАТ „Дельта Банк" до ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" складають 416 820 813,45 грн.

Судом першої інстанції обставини викладені ПАТ „Дельта Банк" у заяві з грошовими вимогами до ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" визнано необґрунтованими та відмовлено у задоволенні заяви про визнання ПАТ „Дельта Банк" кредитором ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" з грошовими вимогами до боржника у розмірі 416 820 813, 45 грн.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з наступних підстав.

Пунктом 3 ст. 35 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції" яким визначено, що не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивачу даній справі був відповідачем в іншій, а відповідачу даній справі - позивачем в іншій). Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

Так, у матеріалах оскарження ухвали міститься постанова Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015 р. у справі №910/11426/15, залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 25.11.2015, якою рішення господарського суду міста Києва від 02.07.2015 у справі № 910/11426/15 скасовано в частині відмови в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову та в цій частині прийнято нове рішення, яким первісний позов задоволено та визнано припиненою іпотеку за іпотечним договором від 20.06.2013 №ВКЛ-2009993/1S-3, а в задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю. В іншій частині рішення господарського суду міста Києва від 02.07.2015 у справі № 910/11426/15 залишено без змін.

Київським апеляційним господарським судом було встановлено, що вимоги ПАТ "Дельта Банк" за кредитним договором та відповідні вимоги ПАТ "Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" за договорами відступлення прав вимоги є зустрічними, однорідними (грошовими), відповідні заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог були направлені ПАТ "Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" на адресу ПАТ "Дельта Банк" до дати введення в ПАТ "Дельта Банк" тимчасової адміністрації, а тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що односторонній правочин, вчинений ПАТ "Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" щодо припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог шляхом направлення на адресу ПАТ "Дельта Банк" відповідних заяв №517 та №518 є таким, що відповідає приписам ст. 601 ЦК України, у зв'язку з чим, зобов'язання ПАТ "Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" за договором кредитної лінії № ВКЛ-2009993/1 щодо повернення суми кредитної заборгованості є такими, що припинились з 28.02.2015, тобто, з моменту надіслання на адресу ПАТ "Дельта Банк" заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №518, отже, враховуючи, що основне зобов'язання ПАТ "Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" за договором кредитної лінії № ВКЛ-2009993/1 від 19.06.2013 року щодо повернення суми кредитної заборгованості припинилося, відповідно припинилось і зобов'язання за іпотечним договором № ВКЛ-2009993/1/S-3 від 20.06.2013 року у розумінні ст.ст. 546, 574, 575 Цивільного кодексу України, ч.1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", тому позивач (за зустрічним позовом) позбавлений права вимагати звернення стягнення на іпотечне майно, оскільки основне зобов'язання, яке забезпечувалось відповідною іпотекою на момент розгляду справи у суді є припиненим, тому і зобов'язання відповідача (за зустрічним позовом) є також припиненими.

Таким чином, судова колегія відзначає, що зобов'язання на якому ґрунтуються кредиторські вимоги ПАТ „Дельта Банк" до боржника, яке виникло на підставі договору кредитної лінії ВКЛ-2009993/1 від 19.06.2013 р. припинилось 28.02.2015 р. та заборгованість за вказаним договором відсутня, що підтверджено постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015 р. по справі №910/11426/15, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 25.11.2015 р.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" боржником є юридична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа за зобов'язаннями, які виникли у фізичної особи у зв'язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, неспроможний виконати протягом трьох місяців свої грошові зобов'язання після настання встановленого строку їх виконання, які підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом.

Грошове зобов'язання це зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Кредитором є юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Статтею 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Заява кредитора має містити найменування господарського суду, до якого подається заява; ім'я або найменування боржника, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); ім'я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені); виклад обставин, які підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування; відомості про наявність заставного майна боржника, яке є забезпеченням вимог; перелік документів, які додаються до заяви.

До заяви в обов'язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що заявником ПАТ „Дельта Банк" не надано належних доказів на підтвердження свої грошових вимог до ПАТ "Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів", а підстави наведені у заяві з грошовими вимогами до боржника спростовуються наявними матеріали оскарження ухвали.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи за апеляційною скаргою стосовно того, що скаржник вбачає невідповідність одностороннього правочину, вчиненого ПАТ «Білгород-Дністровським комбінатом хлібопродуктів» щодо припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог шляхом направлення ПАТ «Дельта Банк» відповідної заяви від 27.02.2015 року №517 приписам ст. 601 ЦК України в частині наявності у ПАТ «Білгород-Дністровським комбінатом хлібопродуктів» дійсних вимог до ПАТ «Дельта Банк» за договорами відступлення права вимоги, у зв'язку з чим останній вважає, що зобов'язання ПАТ «Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів» за договором кредитної лінії №ВКЛ-2009993/1 від 19.06.2013 року є такими, що не припинились, оскільки, як вже було зазначено вище, дані обставини вже були предметом розгляду у справі №910/11426/15.

Відповідно до ст. 32, 33, 34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правомірно відхилено грошові вимоги ПАТ „Дельта Банк" до боржника у загальній сумі 416 820 813,45 грн., оскільки, дані зобов'язання є припиненими, що встановлено чинною постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015 р. у справі №910/11426/15.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що наведені в апеляційній скарзі порушення допущенні судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, а мотиви апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Отже, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд розглянув всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізував правовідносини, що виникли між сторонами, та вірно застосував норми матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду від 28.04.2016, в частині відхилення грошових вимог ПАТ „Дельта Банк" є законною та обґрунтованою та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ПАТ „Дельта Банк".

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів-

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу господарського суду Одеської області від 28 квітня 2016 року у справі №916/4933/15, в частині відхилення грошових вимог ПАТ „Дельта Банк", залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Пироговський В.Т.