ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.07.16р. Справа № 904/3946/16

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Солнишкіній Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арка", м. Івано-Франківськ

до Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

про визнання недійсним пункту 1.8 Рішення сесії Дніпропетровської міської ради VІ скликання від 28.01.2015 року №88/60

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. №б/н від 02.01.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_2, дов. №4/10-348 від 30.05.2016р.

на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні від 15.06.2016р. проголошено перерву до 04.07.2016р.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Арка» м. Івано-Франківськ звернулось до Дніпропетровської міської ради м. Дніпропетровськ з позовом про визнання недійсним пункту 1.8 рішення сесії Дніпропетровської міської ради VI скликання №88/60 від 28.01.2015р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог чинного законодавства при прийнятті оспорюваного пункту рішення, рішення Дніпропетровської міської ради №238/17 від 02.06.2004р., №295/5 від 12.10.2006р., №382/53 від 28.12.2009р., №216/59 від 29.12.2014р.; договір оренди землі від 02.09.2004р., зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 12.10.2004р. за №5682, договір оренди землі від 14.12.2006р., зареєстрований державним реєстратором Центру Державного земельного кадастру 14.02.2007р. за №100, додатковий договір від 04.02.2010р. до договору оренди землі, зареєстрований державним реєстратором Центру Державного земельного кадастру 12.02.2010р. за №72, додаткову угоду від 09.02.2015р. до договору оренди, зареєстровану в реєстрі за №56; повідомлення про намір поновити договір оренди зареєстроване за вх. №36/6337 від 19.11.2014р.; положення Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009р.

Позивач зазначає, що на підставі рішення Дніпропетровської міської ради №238/17 від 02.06.2004р. між сторонами був укладений договір оренди землі від 02.09.2004р., зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 12.10.2004р. за №5682, згідно якого в оренду підприємству було передано строком на 2 роки земельна ділянка загальною площею 0,8728га, розташована в районі проспекту Газети «Правда» - вул.Білостоцького (Амур-Дніпровський район), зареєстрована в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером :01:032:0011.

В подальшому, рішеннями Дніпропетровської міської ради №295/5 від 12.10.2006р., №382/53 від 28.12.2009р. продовжувались строки дії договору, на виконання яких сторонами укладались договір оренди землі від 14.12.2006р., зареєстрований державним реєстратором Центру Державного земельного кадастру 14.02.2007р. за №100 та додатковий договір від 04.02.2010р. до договору оренди землі, зареєстрований державним реєстратором Центру Державного земельного кадастру 12.02.2010р. за №72. ОСОБА_3 пункту 1 додаткового договору від 04.02.2010р. до договору оренди землі термін дії договору оренди землі продовжений до 14.02.2015р.

Позивач вказує, що в листопаді 2014р. повідомив орендодавця про намір поновити строк договору оренди землі. За результатами розгляду звернення відповідачем прийнято рішення №216/59 від 29.12.2014р., згідно якого строк дії договору оренди поновлено на 5 років, починаючи з 15.02.2015р. В лютому 2015р. сторонами підписано додаткову угоду від 09.02.2015р. до договору оренди, зареєстровану в реєстрі за №56.

Пункт 1.8 рішення сесії Дніпропетровської міської ради VI скликання №88/60 від 28.01.2015р., яким було визнано нечинними пункти 2 та 3 рішення Дніпропетровської міської ради №216/59 від 29.12.2014р. про поновлення строку договору оренди, на думку позивача, є недійсним.

В місячний термін з моменту отримання повідомлення позивача про намір поновити договір оренди, відповідач не надіслав заперечень орендарю відносно цього, не прийняв рішення про відмову в поновленні договору. Натомість Дніпропетровська міська рада у встановленому порядку прийняла рішення №216/59 від 29.12.2014р. про поновлення строку договору оренди.

Приймаючи оспорюване рішення, відповідач не вказав як і в чому полягає невідповідність попереднього рішення №216/59 від 29.12.2014р. вимогам чинного законодавства.

Посилаючись на рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009р., позивач зазначає, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Крім того, в порушення вимог частини 11 та частини 3 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» проект рішення та саме оспорюване рішення не було оприлюднене на офіційному сайті Дніпропетровської міської ради.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2016р. було порушено провадження у справі та призначене судове засідання. У звязку з незявленням представника відповідача в судове засідання та ненаданням витребуваних документів розгляд справи був відкладений.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2016р. суд витребовував від відповідача документи, які слугували підставою прийняття оспорюваного рішення. Відповідачем було надано копію оспорюваного рішення та копію листа директора Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради №3/7-1527 від 30.12.2014р. Інших документів суду надано не було з посиланням на їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, господарський суд встановив наступне.

Рішенням Дніпропетровської міської ради №238/17 від 02.06.2004р. було затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,8728га (кадастровий номер :01:032:0011) та вирішено передати ТОВ «Арка» в оренду строком на 2роки для будівництва поліфункціонального центру в районі проспект газети «Правда» - вул. Білостоцького за рахунок земель, не переданих у власність або користування.

На підставі цього рішення, Дніпропетровською міською радою (далі - орендодавець) та ТОВ «Арка» (далі орендар) був підписаний договір оренди від 02.09.2004р. (далі договір від 02.09.2004р.), згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,8728га, яка знаходиться за адресою в районі проспекту «Правда» - вул. Білостоцького (Амур-Ніжньодніпровський район) і зареєстрована в Держаному реєстрі земель за кадастровим номером :01:032:0011.

На виконання договору сторонами був складений акт приймання передачі земельної ділянки кадастровий №:01:032:0011 від 02.09.2004р.

Вказаний договір 02.09.2004р. був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №6314. Крім того, договір був зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди, про вчинено відповідний запис від 12.10.2004р. за №5682.

Рішенням Дніпропетровської міської ради №295/5 від 12.10.2006р. було вирішено продовжити строк дії договору оренди земельної ділянки на 3роки з моменту державної реєстрації договору оренди земельної ділянки.

Сторонами був укладений договір оренди землі від 14.12.2006р.(далі договір від 14.02.2006р.), згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 0,8728га, яка знаходиться за адресою в районі проспекту «Правда» - вул. Білостоцького (Амур-Ніжньодніпровський район) і зареєстрована в Держаному реєстрі земель за кадастровим номером :01:032:0011.

На виконання договору сторонами був складений акт приймання передачі земельної ділянки кадастровий №:01:032:0011 від 14.12.2006р.

Вказаний договір 14.12.2006р. був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №3711. Крім того, договір був зареєстрований за №00 від 14.02.2007р. державним реєстратором Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

Пунктом 3.2 договору від 14.12.2006р. передбачено, що після закінчення строку, на який укладено договір, орендар землі, який належно виконував обовязки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

Рішенням Дніпропетровської міської ради №382/53 від 28.12.2009р. термін дії договору оренди землі від 14.12.2006р. було продовжено до 14.02.2015р.

На виконання вказаного рішення сторонами був підписаний додатковий договір до оренди землі від 04.02.2010р. (далі - додатковий договір від 04.02.2010р.), згідно якого термін дії договору оренди землі від 14.12.2006р. продовжено до 14.02.2015р., розділ «Орендна плата» викладений в новій редакції, внесені зміни до розділу «Умови і строки передачі земельної ділянки в оренду».

Вказаний додатковий договір 04.02.2010р. був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №238. Крім того, договір був зареєстрований за №72 від 12.02.2010р. державним реєстратором Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

Відповідно до приписів статті 33 Закону України «Про оренду землі» №1211-IV від 02.10.2003р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

За результатами розгляду повідомлення орендаря (повідомлення зареєстровано в Дніпропетровській міській раді за вх.№36/6337 від 19.11.2014р.) пунктами 2 та 3 рішення Дніпропетровської міської ради №216/59 від 29.12.2014р. було вирішено поновити договір оренди землі від 14.12.2006р. на 5років, починаючи з 15.02.2015р., внесені зміни до розміру річної орендної плати за користування земельної ділянки, зобовязано орендаря в тримісячний строк з моменту прийняття цього рішення укласти з орендодавцем угоду про поновлення договору оренди.

В подальшому, сторонами було підписано додаткову угоду від 09.02.2015р. до договору оренди, якою передбачено поновлення договору оренди від 14.12.2006р. на 5 років, починаючи з 15.02.2015р. та викладення розділу «Орендна плата» в новій редакції.

Вказана додаткова угода 09.02.2015р. посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрована в реєстрі за №56.

ОСОБА_3 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстрацію іншого речового права від 09.02.2015р., виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19191111 від 09.02.2015р., за ТОВ «АРКА» зареєстроване право оренди на земельну ділянку - земельна ділянка передається в строкове платне користування для будівництва поліфункціонального центру 5років, починаючи з 15.02.2015р..

Разом з тим, пунктом 1.8 рішення Дніпропетровської міської ради №88/60 від 28.01.2015р. були внесені зміни до рішення Дніпропетровської міської ради №216/59 від 29.12.2014р., а саме пункти 2 та 3 цього рішення були визнані такими, що втратили чинність.

Як вбачається з листа директора Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради №3/7-1527 від 30.12.2014р., підставою прийняття оспорюваного рішення було допущення технічної помилки. Конкретизація та обґрунтування технічної помилки в листі відсутнє.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2016р. суд витребовував від відповідача документи, які слугували підставою прийняття оспорюваного рішення. Відповідачем було надано копію оспорюваного рішення та копію вищезгаданого листа. Інших документів суду не надано з посиланням на їх відсутність.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про оренду землі» №1211-IV від 02.10.2003р. укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцеве самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Пунктом 15 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997р. (із змінами та доповненнями) сільські, селищні, міські ради наділені повноваженнями щодо скасування актів органів виконавчої влади, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням ради, прийнятим у межах її повноважень та вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

При цьому, згідно зі статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997р. (із змінами та доповненнями) акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Статтю 33 Закону України «про оренду землі» №1211-IV від 02.10.2003р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначений порядок поновлення договору оренди землі на новий строк.

Так, орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Відповідачем не оспорюється той факт, що позивач звернувся до орендодавця у встановленому законом та договором оренди землі від 14.12.2006р. порядку про поновлення цього договору оренди на тих самих умовах та на той самий строк. Відповідачем не надано до суду доказів надіслання своїх заперечень на адресу орендаря в місячний строк з моменту отримання повідомлення позивача про намір поновити договір оренди землі від 14.12.2006р. Відсутні також докази прийняття відповідного рішення про відмову ТОВ «Арка» в поновленні відповідного договору оренди землі.

Разом з тим, в матеріалах справи наявне рішення Дніпропетровської міської ради №216/59 від 29.12.2014р., в якому зазначається про поновлення договору оренди землі від 14.12.2006р. на 5років.

Як визначено в рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009р. зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997р. (із змінами та доповненнями) вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку.

Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

Конституційний Суд України зазначає, що в статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Стаття 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997р. (із змінами та доповненнями) визначає, що органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Як зазначалось раніше, відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності прийняття пункту 1.8 оспорюваного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 26.03.2013 у справі Рисовський проти України зазначив, що потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», заява №36548/97, п. 58, ЕСНR 2002-VШ).

Отож, державні органи, які не впроваджують або недотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії», п.74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов'язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (рішення у справі «Москаль проти Польщі», п. 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (вище рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», п. 53, та «Тошкуце та інші проти Румунії», п. 38).

Додатково слід зазначити, що згідно зі статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997р. (із змінами та доповненнями) акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обовязковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням. Результати поіменного голосуванні підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закон) України «Про доступ до публічної інформації». На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід'ємною частиною протоколу сесії ради.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації - органи місцевого самоврядування, зобов'язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії, прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа.

У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації. Проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

На офіційному сайті Дніпропетровської міської ради відсутня інформація про проект рішення сесії Дніпропетровської міської ради №88/60 від 28.01.2015р., результати поіменного голосування щодо нього та текст оспорюваного рішення. Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами не дотримання ним вимог чинного законодавства щодо оприлюднення акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

З огляду на вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Арка» м. Івано-Франківськ до Дніпропетровської міської ради м. Дніпропетровськ про визнання недійсним пункту 1.8 Рішення сесії Дніпропетровської міської ради VI скликання №88/60 від 28.01.2015р.

Судові витрати розподіляються відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись нормами Закону України «Про оренду землі» №1211-IV від 02.10.2003р. (із змінами та доповненнями), Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997р. (із змінами та доповненнями), рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009р., статтями 1, 2, 4, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Арка» м. Івано-Франківськ до Дніпропетровської міської ради м. Дніпропетровськ про визнання недійсним пункту 1.8 Рішення сесії Дніпропетровської міської ради VI скликання №88/60 від 28.01.2015р. задовольнити.

Визнати недійсним пункт 1.8 Рішення сесії Дніпропетровської міської ради VI скликання №88/60 від 28.01.2015р.

Стягнути з Дніпропетровської міської ради м. Дніпропетровськ (ідентифікаційний код: 26510514; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Арка» м. Івано-Франківськ (ідентифікаційний код: 32090928; місцезнаходження: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Богдана Лепкого, буд. 34, оф. 1) суму витрат, повязаних зі сплатою судового збору в розмірі 1378грн.

В судовому засіданні від 04.07.2016р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 11.07.2016р.

Суддя ОСОБА_4