РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2016Справа №910/7894/16

За позовом Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Росичі"

про розірвання договору, виселення та стягнення 224 333,70 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача 1 Дещенко О.М. - представник

Від позивача 2 Острова В.В. - представник

Бокан А.В. - представник

Від відповідача не з'явився

Суть спору:

Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація та Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва звернулись до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Росичі" про розірвання договору, виселення та стягнення 224 333,70 грн.

Ухвалою суду від 28.04.2016 за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 910/7894/16 та призначено розгляд справи на 18.05.2016.

18.05.2016 відділом діловодства суду від представника позивача отримані документи на вимогу ухвали суду.

18.05.2016 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 18.05.2016 представник позивача з?явився , підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 18.05.2016 представник відповідача не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, вимогу ухвали суду не виконав.

Ухвалою суду від 18.05.2016 відкладено розгляд справи на 22.06.2016.

22.06.2016 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду справи № 910/7894/16 на 15 днів.

В судове засідання 22.06.2016 представник позивача 1 з'явився, надав суду усні пояснення по справі, заперечив, проти задоволення клопотання представника відповідача.

В судове засідання 22.06.2016 представник позивача 2 з'явився, надав суду усні пояснення по справі, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, заперечив проти задоволення клопотання про відкладення розгляду справи.

Клопотання відповідача не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Суд приходить до висновку, що наявні матеріали справи дають можливість вирішити спір по суті за наявними матеріалами справи в даному судовому засіданні.

Крім того, суд зазначає, що викладені у зазначеному вище клопотанні відповідача про відкладення розгляду справи обставини, не є поважними, оскільки юридична особа не позбавлена можливості направити в судове засідання іншого поважного представника для участі в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Згідно ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відносно клопотання відповідача про продовження строку розгляду спору, суд зазначає що не вбачає наявності виняткових обставин та особливостей розгляду спору в зв'язку із якими можливо продовжити строк розгляду спору на 15 днів.

Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача.

В судове засідання 22.06.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В судовому засіданні 30.09.2015 оголошено рішення .

Розглянувши матеріали справи та всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Комунальним підприємством «Фінансово-розрахунковий центр «Дніпровський» Дніпровської районної у місті Києві ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСИЧІ» було укладено договір оренди нерухомого майна від 02.08.2010 № 1689.

Відповідно до п.1.1 договору оренди нерухомого майна від 02.08.2010 № 1680 Орендодавець на підставі Рішення від 25.06.07 № 129 та виданого у встановленому порядку Розпорядження від 01.06.2010 № 268-Р Дніпровської районної у м. Києві ради передав в оренду нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення) та окреме індивідуально визначене майно, а Орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно (об'єкт оренди), що знаходиться за адресою м. Київ. вул. Березняківська. буд. 28.

Згідно з п. 2.1 договору, об'єктом оренди є: нерухоме майно (будівля, споруда), загальною площею 421.50 кв.м., в т.ч підвал - 84.00 кв.м. та 337.50 кв.м. на першому поверсі, а також устаткування, інвентар, інше майно (за наявності) згідно з переліком, що є невід'ємною частиною договору (додаток № 1). Згідно з п. 1.2 договору майно передається Орендареві в оренду з цільовим призначенням для розміщення складу (84. 00 кв.м.) та кондитерського цеху (337.50 кв.м.).

Відповідно до п.п. 2.3. договору оренди, об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади Дніпровського району м. Києва та знаходиться на балансі Дніпровської районної у м. Києві ради та Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва па утриманні, експлуатаційному обслуговуванні житлового та нежитлового фонду і прибудинкових територій Дніпровського району м. Києва (Балансоутримувач).

Згідно з розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 30.05.2012 № 236 Комунальне підприємство «Фінансово- розрахунковий центр «Дніпровський» Дніпровської районної в місті Києві ради» припинено шляхом приєднання до Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва».

Рішенням Київської міської ради VIII сесії VI скликання від 22.09.2011 № 34/6250 закріплено, що орендодавцями майна територіальної громади міста Києва уповноважені виступати районні в місті Києві державні адміністрації, щодо майна, яке передане їм в управління (п.2.2 Рішення).

Відповідно до розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.08.2012 № 340 балансоутримувачі майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, визначені правонаступниками прав та обов'язків комунального підприємства за договорами оренди нерухомого майна.

На підставі п. 2.1. Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, яке затверджене рішенням Київської міської ради 22.09.2011 № 34/6250. п. 4. з розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 30.05.2012 № 236 «Про організаційно - правові заходи з припинення Комунального підприємства «Фінансово-розрахунковий центр «Дніпровський» Дніпровської районної в місті Києві ради» Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація прийняла на себе права та обов'язки Орендодавця і стала стороною за договором оренди нерухомого майна від 02.08.2010 № 1689. укладеним між КГІ «Фінансово-розрахунковий центр «Дніпровський; та ТОВ «РОСИЧІ».

На виконання вищезазначених Рішень Київради та Розпорядження Дніпровської адміністрації, між Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСИЧІ» (Орендар), Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією (Орендодавець) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (Балансоутримувач) було укладено Додаткову угоду від 09.04.2013 № 1689-пр до договору оренди від 02,08.2010 № 1689.

Відповідно до п. 2 вищезазначеної додаткової угоди сторони погодились викласти пункт 2.3. договору оренди в наступній редакції: «об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, передано до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва».

Пунктом 3 додаткової угоди до договору оренди нерухомого майна внесено зміни в розділ 4 «Орендна плата та порядок розрахунків». Так, пунктами 4.1., 4.2.,4.3., 4.4. додаткової угоди до договору оренди передбачено, що за користування об'єктом оренди Орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку і використання орендної плати, затвердженої рішенням Дніпровської районної в місті Києві ради від 27.03.2008 № 221, від 12.03.2009 № 338 та від 22.12.2009 № 412. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із Сторін у разі зміни методики розрахунку та порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, відповідних цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України. Додатково до орендної плати.нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначеному законодавством України, який сплачується Орендарем разом з орендною платою.

Пунктами 4.5. та 4.6. додаткової угоди до договору оренди закріплено, що орендна плата та заборгованість з орендної плати, що виникла зо договором, сплачується Орендарем на рахунок Балансоутримувача .

Орендна плата сплачується Орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності Орендаря щомісячно, не пізніше 25 числа поточного місяця. Орендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, у разі порушення строків внесення орендної плати. Орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. що діяла у період, за який нараховувалася орендна плата з урахуванням встановленого індексу інфляції за кожний день прострочення платежу.

Позивач зазначив, що відповідачем протягом 2014-2016 років систематично не виконувались зобовязання щодо своєчасної сплати орендних платежів, що підтверджується рішеннями Господарського суду м. Києва від 08.06.2015 у справі № 910/9150/15 та від 10.02.2016 у справі № 910/30457/15.

Листом за від 09.03.2016 № 1684/47/1/103 Позивач-1 в порядку ст. 188 Господарського кодексу України повідомив про свій намір розірвати договірні відносини у зв'язку із наявністю заборгованості у Відповідача (Орендаря). Проте надана вимога залишена Відповідачем без задоволення.

Згідно п. 4.7 додаткової угоди до договору оренди нерухомого майна несплата Орендарем (Відповідачем) орендної плати протягом двох і більше місяців є підставою для дострокового розірвання договору.

Заборгованість Відповідача за договором оренди за період з 01.12.2015 по 26.04.2016 становить 205 957,33 грн.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічна норма закріплена й у частині 1 статті 759 ЦК України, відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Плата за користування майном справляється з наймача (частина 1 статті 762 ЦК України).

Орендар, який займає орендне приміщення і не здає його, має сплачувати орендну плату до моменту його фактичної здачі згідно умов договору оренди. Аналогічна правова позиція викладена в пункті 5.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна".

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з вимогами статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 34 ГПК України).

Враховуючи те, що сума основного боргу по орендній платі за період з грудня 2015 року по квітень 2016 року, яка складає 205957,33 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які б могли свідчити про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність вимоги позивачів про стягнення з Товариства вказаної суми, у зв'язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов'язку щодо своєчасного внесення орендних платежів, позивач також просив суд стягнути з Товариства 14083,05 грн. пені, нарахованої за період з 01 грудня 2015 року по 31 березня 2016 року.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно з частиною 3 вказаної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.6. договору оренди передбачено, що у разі порушення строків внесення орендної плати, Товариство зобов'язалось сплачувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалася орендна плата з урахуванням встановленого індексу інфляції за кожний день прострочення платежу.

Оскільки розмір вказаної штрафної санкції, нарахованої позивачем, є арифметично вірним, відповідає положенням закону та договору, позовна вимога про стягнення з Товариства 14083,05 грн. пені за період з 01 грудня 2015 року по 31 березня 2016 року підлягає задоволенню.

Крім того, позивач на підставі статті 625 ЦК України просив суд стягнути з відповідача 2121,21 грн. інфляційних втрат та три проценти річних у розмірі 2172,11 грн., нарахованих за період з 01 грудня 2015 року по 31 березня 2016 року.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що заявлені позивачем до стягнення суми трьох процентів річних та інфляційних втрат є арифметично вірними, відповідають вимогам чинного законодавства і не суперечать положенням договору, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача вищевказаних сум також підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відносно вимоги позивачів, щодо розірвання договору оренди нерухомого майна від 02.08.2010 №1689, слід зазначити наступне.

За частиною 1 статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Водночас частиною 2 вищезазначеної статті встановлено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Згідно з частиною 3 статті 188 ГК України сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (частина 4 статті 188 ГК України).

Статтею 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У пункті 4.7. договору оренди сторони погодили, що несплата Товариством орендної плати протягом двох і більше місяців є підставою для дострокового розірвання правочину Адміністрацією в односторонньому порядку.

Несвоєчасна сплата відповідачем орендної плати є істотним порушенням умов договору, оскільки внаслідок несплати вказаних платежів позивачі не отримали грошові кошти, на які розраховували при укладенні спірного договору.

Оскільки матеріалами справи підтверджується істотне порушення відповідачем умов договору, що полягає у невиконанні зобов'язань щодо погашення сум заборгованості за користування орендованим приміщенням з грудня 2015 року по квітень 2016 року, у зв'язку з чим позивачі значною мірою позбавляються того, на що вони розраховували при укладенні спірного договору, а також враховуючи те, що відповідач в установленому законом порядку не спростував встановлених обставин справи, суд на підставі вищезазначених норм чинного законодавства дійшов висновку про те, що позовна вимога в частині розірвання договору оренди від 02 серпня 2010 року підлягає задоволенню.

Позивачами зазначено вимогу про виселення ТОВ "РОСИЧІ" з займаного нежилого приміщення загальною площею 421,50 кв.м., яке знаходиться в будинку № 28 по вул.. Березняківська у м. Києві та зобов'язати відповідача передати нежиле приміщення загальною площею 421,5 кв.м., яке знаходиться в будинку № 28 по вул.. Березняківській у м. Києві його Балансоутримувачу - Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 611 ЦК України розірвання договору є підставою для припинення зобов'язання.

За частиною 2 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Водночас, пунктом 4.7. договору оренди передбачено, що в разі дострокового розірвання правочину Товариство зобов'язалось повернути об'єкт оренди Підприємству протягом трьох днів з дня розірвання правочину.

Оскільки договір від 02 серпня 2010 року підлягає розірванню, суд на підставі вищезазначених вимог закону дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо виселення відповідача з орендованого приміщення та повернення об'єкта оренди Підприємству.

Враховуючи вище зазначене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Суд дійшов висновку про стягнення судового збору з відповідача на користь позивача 2, оскільки судовий збір за подання позовної заяви був сплачений саме Підприємством, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити

2. Розірвати договір оренди нерухомого майна від 02 серпня 2010 № 1689

3. Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "РОСИЧІ" ( Код , 02098, м. Київ, Дніпровська набережна, 7) із займаного нежилого приміщення, загальною площею 421,50 кв. м. ( в т.ч. підвал - 84,00 кв. м. та 337, 50 кв. м. на першому поверсі), яке знаходиться у будинку № 28 на вул.. Березняківській у м. Києві.

4. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "РОСИЧІ" ( Код , 02098, м. Київ, Дніпровська набережна, 7) передати нежиле приміщення площею 421,50 кв. м. ( в т.ч. підвал - 84,00 кв.м. та 337, 50 кв.м. на першому поверсі), яке знаходиться у будинку № 28 на вул.. Березняківській у м. Києві. його Балансоутримувачу - Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва ( 02002, м. Київ, вул.. Челябінська, 9-г, ідентифікаційний код 03366612)

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСИЧІ" ( Код , 02098, м. Київ, Дніпровська набережна, 7) на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва ( 02002, м. Київ, вул.. Челябінська, 9-г, ідентифікаційний код 03366612) заборгованість у розмірі 205 957 ( двісті п'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят сім) грн.. 33 коп., інфляційні втрати в розмірі 2121 ( дві тисячі сто двадцять одну) грн. 21 коп., 3 ; річних у розмірі 2172 ( дві тисячі сто сімдесят дві) грн..11 коп., пеню в розмірі 14 083 ( чотирнадцять тисяч вісімдесят три) грн.. 05 коп., судовий збір в розмірі 6121 ( шість тисяч сто двадцять одну) грн.

6. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.06.2016 р.

Суддя Л.В. Прокопенко