ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" липня 2016 р.Справа № 916/1263/16

За позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії;

до відповідача: Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря;

про стягнення 1 759,44 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №1300 від 16.12.2015р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, в якій, згідно заяви про уточнення позовних вимог від 13.07.2016р. (а.с.50), просить суд стягнути з останньої заборгованість у розмірі 1 759,44 грн., з яких 1 496,33 грн. основної заборгованості; 188,47 грн. пені; 61,60 грн. інфляційних втрат; 13,04 грн. 3 % річних, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1 378 грн.

В обґрунтування позовних вимог Іллічівська філія ДП „АМПУ посилається на порушення Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря умов укладеного між сторонами договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №44 ПІЛФ-15 від 02.04.2015р., в результаті чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за спожиті комунальні послуги та витрати з утримання будинку і прибудинкової території, на яку було нараховано пеню, інфляційні втрати та 3 % річних у розмірах, що заявлені до стягнення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.05.2016р. було порушено провадження у справі №916/1263/16 із призначенням її до розгляду в засіданні суду 15.06.2016р.

Ухвалою суду від 15.06.2016р. з огляду на нез'явлення в судове засідання представника відповідача, від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності, неподання витребуваних ухвалою суду доказів, розгляд справи було відкладено на 13.07.2016р.

08.07.2016р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позов (а.с.45), згідно якого останній, заперечуючи проти задоволення позову, вказує, що Держекоінспекція має можливість проводити платежі лише за захищеними видатками, визначеними Бюджетним кодексом України, до яких вищевказана заборгованість, яка заявлена до стягнення, не відноситься.

Крім того, у поданому відзиві відповідач посилається на норми ч. 1 ст. 233 ГК України щодо надання суду права здійснення зменшення розміру санкцій.

Водночас, зауважує, що Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2016р. зменшено видатки на утримання органів державної влади. Відповідач також зазначає, що рішенням ДПІ у Київському районі м. Одеси № 95 від 09.02.2012р. його віднесено до Реєстру неприбуткових установ та організацій.

У судовому засіданні 13.07.2016р. представник позивача в повному обсязі підтримав уточнені позовні вимоги (а.с.50), наполягав на їх задоволенні.

Відповідач Державна екологічна інспекція Північно-Західного регіону Чорного моря у судові засідання не з'являлася, незважаючи на належне завчасне повідомлення про їх час та місце шляхом направлення на її адресу вищевказаних ухвал суду, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.25,44).

При цьому, суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їх відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.04.2015р. між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії (Балансоутримувач) та Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря (Орендар) було укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (а.с.11-14).

Згідно предмету вказаного договору, а саме п. 1.1, Балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт не житлового приміщення на другому поверсі трансформаторної підстанції господарства звязку (інв. №191), що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Праці, 6, а також утримання при будинкової території, а Орендар бере участь у витратах Балансоутримувача та здійснює їх відшкодування за теплопостачання, водопостачання та каналізацію, електроенергію, прибирання приміщень будинку та прибудинкової території пропорційно займаної ним площі в цій будівлі.

Орендар користується не житловим приміщенням будівлі загальною площею 99,2 кв.м., згідно до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 9/1, укладеного сторонами 23.12.2005р.

Згідно пп. 2.1.1 п. 2.1 договору Балансоутримувач зобовязується забезпечити виконання всього комплексу робіт, повязаних з обслуговування та утримання будівлі, прибудинкової території та приміщення, та створення необхідних умов для здійснення господарської діяльності Орендарю і його співробітникам згідно з вимогами чинного законодавства.

Пунктом 3.1 договору в редакції додаткової угоди №2 від 21.10.2015р. (а.с.16) сторони погодили, що не пізніше 15 числі місяця наступного за звітним, Орендар згідно з розрахунком (додаток №1,2 до договору), сплачує на рахунок Балансоутримувача:

- відшкодування витрат на утримання обєкту оренди із розрахунку 4,19 грн. за кожний квадратний метр займаної площі (на дату укладання договору);

- за водопостачання із розрахунку 24,51 грн. за 1 м/куб (тариф вартості водопостачання на дату укладання договору);

- за водовідведення із розрахунку 28,12 грн. за 1 м/куб (тариф вартості водопостачання на дату укладання договору);

- за теплову енергію із розрахунку 2204,24 грн. за Гкал. (тариф вартості теплової енергії на дату укладання договору);

- за електричну енергію із розрахунку 1,8358 грн. за кВт/год. (тариф вартості передачі 1 кВт/год електричної енергії по мережам порту та вартість придбання 1 кВт/год у відповідному місці на дату укладання договору).

Зазначені тарифи наведені без ПДВ. ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 3.4 договору, приймання-передача акту для підпису та оформлення, а також рахунки для оплати наданих послуг здійснюється сторонами під особистий підпис або надсилається Орендарю на його адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Пунктом 4.3 договору сторони погодили, що за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно п. 6.1 вказаного договору, він набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, діє до 30.06.2015р., але регламентує взаємовідносини сторін з 01.01.2015р. згідно зі ст. 631 ЦК України, в частині зобовязань до повного їх виконання.

В свою чергу додатковою угодою до договору від 21.10.2015р. сторони також встановили, що вона набуває чинності з дня її підписання уповноваженими представниками сторін, діє до 31.12.2015р. або до повного виконання зобовязань та регламентує взаємовідносини сторін з 01.10.2015р. згідно ст. 631 ЦК України.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем на адресу відповідача було направлено рахунок №Пр/18 190 від 31.12.2015р. на оплату спожитих комунальних послуг та витрат з утримання будинку та прибудинкової території за 4 квартал 2015р. на загальну суму 1 496,33 грн. (а.с.20, 22, 39).

Однак, в порушення взятих на себе зобовязань, відповідач за надані послуги не розрахувався.

Будь-яких належних доказів, які б спростовували наявність вищевказаної заборгованості, відповідач, згідно приписів ст.ст. 33-34 ГПК України, суду не надав.

Враховуючи, що наявність основної заборгованості у сумі 1 496,33 грн. підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростована, суд доходить висновку щодо задоволення вимог позивача в цій частині.

Аналізуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені у сумі 188,47 грн., 3% річних у сумі 13,04 грн. та інфляційних нарахувань у сумі 61,60 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.3 договору сторони погодили, що за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Суд, враховуючи вищезазначене, перевіривши розрахунок пені (а.с.51), вважає його вірним та вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, враховуючи вищезазначене, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат (а.с.51), вважає його вірним та вимоги про їх стягнення у заявлених розмірах такими, що підлягають задоволенню.

При цьому посилання відповідача на його неприбутковість, які на підставу відсутності у нього можливості здійснити погашення заборгованості не приймається судом до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 82 ГПК України, обираючи при прийнятті рішення правову норму, що підлягатиме застосуванню до спірних правовідносин, господарський суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, які викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 111-16 цього Кодексу. Аналогічні положення містяться також у ст. 111-28 ГПК України.

Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 15.05.2012р. у справі 11/466, з огляду на положення частини другої статті 617 ЦК, частини другої статті 218 ГК та рішення Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18 жовтня 2005 року, відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Крім того, судом не приймаються до уваги і посилання на необхідність зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки в даному випадку сума пені складає 188,47 грн., тобто не є неспівмірною з основною заборгованістю.

Враховуючи задоволення судом позовних вимог Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії, витрати по сплаті судового збору, згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря (65114, м. Одеса, Київський район, 12-а ліні 6-ї станції Люстдорфської дороги, буд. 22, ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії (68001, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Праці, 6, ) 1 496 /одна тисяча чотириста девяносто шість/ грн. 33 коп. основної заборгованості; 188 /сто вісімдесят вісім/грн. 47 коп. пені; 61/шістдесят одна/грн. 60 коп. інфляційних втрат; 13 /тринадцять/грн. 04 коп. 3 % річних та 1 378 /одна тисяча триста сімдесят вісім/ грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18 липня 2016 р.

Суддя Ю.М. Щавинська