РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2016Справа №910/7707/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Лан-Транс"
До Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
1) Фізична особа - підприємець ОСОБА_1; 2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Марітрейд"
Про стягнення 1 215 828,55 грн.
Суддя Андреїшина І.О.

У судовому засіданні брали участь представники сторін:

Від позивачаКуксюк А.Л. за довіреністю від 19.05.2016 № 12
Від відповідача Богуш С.М. за довіреністю від 22.12.2015 № 15/583
Від третьої особи-1 не з'явився
Від третьої особи-2не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лан-Транс" звернулося до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" 1 042 229,02 грн. страхового відшкодування за договором від 22.01.2015 № 09/0905100/9069/15, 151 839,73 грн. пені, 9 878,39 грн. 3 % річних та 11 881,41 грн. інфляційних втрат.

Провадження у справі за вказаними вимогами було порушено ухвалою Господарського суду міста Києва 910/7707/16 від 28.04.2016, згідно з якою до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору було залучено фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю "Марітрейд", розгляд справи призначено на 25.05.2016, зобов'язано сторін та третіх осіб надати суду певні документи.

25.05.2016 у судовому засіданні було розглянуто та відхилено заяви відповідача про відкладення розгляду справи та про виклик у засідання посадових осіб для дачі пояснень.

Згідно з ухвалою від 25.05.2016 розгляд справи було відкладено на 13.06.2016 у зв'язку з неявкою представників відповідача та третіх осіб, невиконанням вимог ухвали від 28.04.2016.

22.06.2016 треті особи явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили.

Відповідно до ухвали від 22.06.2016 розгляд справи було відкладено на 13.07.2016 для дослідження доказів, виклику в засідання представників третіх осіб, отримання документів, необхідних для правильного вирішення спору.

У судове засідання, призначене на 13.07.2016, з'явилися представники сторін.

У ході розгляду спору по суті представники сторін підтримали свої правові позиції. Так, представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити, посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором страхування, що виявилося в ухиленні від виплати страхового відшкодування за страховим випадком, настання якого документально доведено. З огляду на порушення відповідачем строків ухвалення позитивного рішення щодо виплати страхового відшкодування та, відповідно, невиплату страхового відшкодування, позивач просить стягнути з відповідача нарахування за ст. 625 Цивільного кодексу України, розраховані з суми боргу та договірну неустойку у вигляді пені.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, вказуючи на правомірність своїх дій щодо припинення розгляду справи про виплату позивачеві страхового відшкодування до отримання передбачених договором страхування документів.

У судовому засіданні 13.07.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22.01.2015 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" в якості страховика та Товариство з обмеженою відповідальністю "Лан-Транс" в якості страхувальника уклали генеральний договір добровільного страхування вантажів № 09/0905100/9069/15 (надалі - договір), відповідно до п. 4.1 якого його предметом є майнові інтереси, що не суперечить закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням вантажем, а саме: м'ясо яловичини.

Умовами договору, зокрема розділом 6 визначено, що вважається страховими ризиками і страховими випадками, внаслідок яких настає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування. Так, у п. 6.1 договору страхування сторони погодили, що страховими ризиками, на випадок яких здійснюється страхування за цим договором є пошкодження, втрата, конструктивна повна загибель або повна загибель вантажу внаслідок випадковостей та небезпек перевезення, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 6.2 та п. 6.3 договору страхування його було укладено на умовах "З відповідальністю за всі ризики" (варіант А), за яким відшкодовуються збитки від загибелі, втрати або пошкодження всього вантажу або його частини, завданих внаслідок будь-яких подій, за винятком випадків, зазначених в розділі 7 цього договору.

У розділі 8 договору сторони обумовили порядок прийняття вантажів на страхування, зокрема:

- страхування вантажів здійснюється на підставі письмових повідомлень страхувальника про перевезення вантажу, форма яких наведена у додатку № 2 до договору (п. .8.)1;

- страхувальник повинен надати страховикові повідомлення не пізніше, ніж за 48 годин початку перевезення (за виключенням вихідних та святкових днів п. 8.2);

- у повідомленні повинні бути зазначені усі необхідні відомості про вантаж, що заявляється на страхування, а саме: назва вантажу, вид упакування, кількість місць, вага, дата початку та закінчення перевезення, маршрут перевезення, вартість вантажу (страхова сума), відомості про відправника, одержувача та перевізника (експедитора), транспортний засіб, на якому здійснюється перевезення вантажу, інші відомості за згодою сторін (п. 8.3);

- страхувальник приймає на страхування вантажі страхувальника, відносно яких отримано повідомлення, шляхом надання страхувальникові страхового сертифіката, форма якого наведена в додатку № 1 до договору, що підтверджує факт прийняття вантажу на страхування та укладення договору щодо окремого перевезення вантажу (п. 8.5);

- перевезення застрахованих вантажів повинно здійснюватися на справних транспортних засобах, технічний стан яких задовільний та перевірений спеціальними установами (п. 8.6).

Матеріалами справи підтверджується, що 08.12.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "Лан-Транс" в якості постачальника та Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропродовольча компанія "Умут" (юридична особа за законодавством Республіки Казахстан) в якості покупця уклали договір поставки № 3, за яким позивач зобов'язався передавати у власність покупця м'ясо яловичини (частини) заморожене, а покупець зобов'язався прийняти поставлений товар та сплатити за нього визначену грошову суму.

Виходячи з вказаного договору поставки при перевезенні автомобільним транспортом товар поставляється на умовах поставки (DAP) в пункт (місце призначення): Республіка Казахстан, Алматинська обл., Карасайський район, с. Рахат відповідно до вимог Міжнародних правил Інкотермс 2010.

13.01.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Лан-Транс" в якості замовника (за текстом договору - клієнт) та фізична особа - підприємець ОСОБА_1 в якості виконавця (експедитора) уклали договір про надання транспортно-експедиційних послуг (організації автомобільних перевезень вантажів) № 13/01/2015, за яким експедитор зобов'язався за плату і за рахунок позивача організувати виконання послуг, пов'язаних з перевезенням та обробкою вантажів у міжнародному та/або регіональному сполученні, вид об'єм, строки, вартість яких визначається окремо для кожного перевезення у узгоджених заявках клієнта.

У п. 6.2 названого договору від 13.01.2015 визначено, що експедитор несе відповідальність за шкоду, завдану повною або частковою втратою вантажу в проміжок часу між його прийняттям до перевезення та його здаванням вантажоодержувачу відповідно до умов Конвенції CMR.

Згідно з заявкою на міжнародне перевезення автотранспортом від 13.03.2015 № АК-24, яка є невід'ємною частиною договору від 13.01.2015, експедитор зобов'язався організувати міжнародне перевезення належного позивачу вантажу з України до с. Рахат, Карасайського району Республіки Казахстан.

Для виконання такої заявки експедитором було залучено перевізника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Марітрейд" на підставі договору на транспортне обслуговування від 12.03.2015 № 12032015-2ЕВ, укладеного третіми особами між собою.

У ході з'ясування фактичних обставин справи сторони підтвердили, що перевізник, залучений фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Марітрейд", прийняв для перевезення автомобілем RENAULT Premium реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом Fruehauf t34c реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4, 19 900 кг замороженого м'яса яловичини 1-ї категорії вартістю 44 775,00 доларів США згідно з вантажно-митною декларацією CMR № 0001788.

З матеріалів справи слідує, що названі транспортні засоби пройшли митні процедури на Київській регіональній митниці 27.03.2015, що підтверджується вантажною митною декларацією № 100260001/2015/543922 і перетнули російсько-український кордон на пункті пропуску "Бачівськ - Троєбортноє" 31.03.2015.

Матеріалами справи підтверджується, що після проходження митних процедур на кордоні з Російською Федерацією, транспортні засоби з вантажем до місця призначення не прибули, держаний кордон Республіки Казахстан не перетинали, будь-які відомості щодо його місцезнаходження відсутні.

Судом встановлено, що описаний вантаж перебував під страховим захистом відповідача, оскільки 20.03.2015 позивач та відповідач оформили страховий сертифікат № 09/0904490/9069/15 від 20.03.2015 в рамках генерального договору добровільного страхування вантажів № 09/0905100/9069/15 від 22.01.2015, за яким було застраховано 19 900 кг м'яса яловичини, яке перевозиться тягачем RENAULT Premium, реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом Fruehauf t34c, реєстраційний номер НОМЕР_3. Вартість вантажу та страхова сума сторонами визначена в розмірі 1 047 466, 35 грн.

20.03.2015 відповідачем було отримало заяву позивача про виплату страхового відшкодування за подією "зникнення - крадіжка", в якій містилися пояснення, відносно того, що місцезнаходження машини, яка перевозила застрахований вантаж страхувальнику невідомо, а перевізник фізична особа - підприємець ОСОБА_1 не надає інформації в якому місті знаходиться машина.

Така заява була подана з приміткою, про те, що до компетентних органів звернень не зроблено, що відбуватиметься у подальшому, а тому додаткові документи будуть надані пізніше.

До заяви було приєднано лист експедитора фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, митну декларацію, ідентифікаційні документи водія транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, договір організації переведення, ідентифікаційні документи страхувальника, довіреність та ідентифікаційні документи представника, який подавав заяву.

Відповідно до п.п. 14.2.1, п.п. 14.2.5, п.п. 14.2.7, п.п. 14.2.9, п.п. 14.2.11 договору страхування страховик має право перевіряти інформацію та документи, надані страхувальником, а також виконання останнім умов договору; самостійно з'ясовувати причини і обставини настання страхового випадку, а також визначати розмір збитку; робити запити про відомості, пов'язані зі страховим випадком до компетентних органів, підприємств, установ, організацій, що володіють інформацією про обставини настання страхового випадку; запитувати та одержувати від страхувальника необхідну інформацію і документи, що мають відношення до страхового випадку; запитувати та одержувати від страхувальника всю необхідну інформацію та документи, які підтверджують факт, причини та обставини настання страхового випадку та розмір збитків.

Згідно з п.п. 14.3.12 договору страхування страхувальник зобов'язаний надавати страховикові для здійснення виплати страхового відшкодування всі документи, необхідні для підтвердження факту, визначення причин, обставин настання стразового випадку. Розміру збитків і передбачені розділом 16 цього договору, протягом строку, передбаченого цим договором.

У п.п. 14.4.5 договору страхування закріплено право при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування або аргументовано відмовити у її здійсненні після отримання від страхувальника всіх документів, що підтверджують факт, причини, обставини настання страхового випадку та розмір збитку, у передбачений договором строк.

З матеріалів справи слідує, що з метою з'ясування причин та обставин події відповідачем вживалися заходи з оформлення всіх необхідних документів, а саме: 13.05.2015 були направлені відповідні запити, зокрема позивачу № 10-11/2116 на надання необхідних для врегулювання випадку документів; № 10-11/2731 до Прикордонної служби ФСБ Росії; № 10-11/2732 до прикордонної служби КНБ КЗ; № 10-11/2733 до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України; 10-11/2734 до Митного пункту "Орал ЦТО" Державної митниці Республіки Казахстан; № 10-11/2735 до Митного пункту "Темиржол ЦТО" Державної митниці Республіки Казахстан; № 10-11/2736 до Приволжського Митного управління; № 10-11/2737 до Центрального митного управління Федеральної митної служби; № 10-11/2738 до МАПП "Троеборное-Бачевск" Федеральної митної служби РФ.

Також, 22.06.2015 відповідачем направлявся запити позивачу № 10-11/2750, 10-11/2748, 10-11/2739, 10-11/2741, 10-11/2742, 10-11/2743, 10- 11/2750, 10-11/2750, 10-11/2757, в яких було акцентовано увагу страхувальника на необхідність надати довідку про відкриття карної справи з компетентних органів тієї місцевості, де сталася або була виявлена подія.

Крім того, для з'ясування причин та обставин спірної події, 22.06.2015 позивач направив запит № 10-11/2740 третій особі-2, № 10-11/2744 до Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві.

30.06.2015 відповідачу надійшов лист позивача від 26.06.2015 № 118, 07.07.2015 лист від 01.07.2015 № 121 та № 122, до яких було приєднано претензійну переписку з перевізником, експедитором вантажу; відомості про інших учасників події, які можуть бути визнанні винними у завданні збитків; документи, які підтверджують право страхувальника розпоряджатися вантажем - коносаменти, торгові контракти, договори купівлі продажу, фактури та рахунки, контракт договорів) на постачання товару, товарно-транспортні накладні, специфікації, інші перевізні та товарно-супроводжуючі документи; документи, які підтверджують вартість застрахованого вантажу на момент укладання договору (початок здійснення перевезення); акт огляду вантажу до його відправлення; перелік втраченого вантажу; копією заяви позивача від 24.04.2015 № 82 до Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві та довідку Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві; дозвіл комітету санітарного контролю Республіки Казахстан від 27.01.2015 і з підтверджуючим маршрутом по якому можна пересуватися; інформацію третьої особи-1 про фактичне пересування транспортних засобів з вантажем з України станом на 20.04.2015; лист TOB "Ростек Гарант" про незавершення транзиту за CMR 0001788.

На переконання позивача, листом від 07.07.2015 він надав відповідачу останні необхідні документи для встановлення обставин страхового випадку та прийняття відповідного рішення страховиком щодо виплати страхового відшкодування або відмови у виплаті, але незважаючи на вищевикладене, відповідач у листі № 17-09/12778 від 22.10.2015 зажадав отримати довідку від компетентних органів Російської Федерації стосовно заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан-Транс" щодо крадіжки вантажу, адже така довідка вважатиметься документом з компетентних органів, складеним за законами та звичаями тієї місцевості, де сталася або була виявлена подія згідно з п.п. 16.1.4 договору страхування.

Так, у п.п. 16.1.4 договору страхування сторони узгодили, що для отримання страхового відшкодування страхувальник (вигодонабувач) протягом 180 днів з дня настання страхового випадку повинен надати страховикові документи, які підтверджують факт настання страхового випадку, його причини та розмір збитку, серед яких заява на виплату страхового відшкодування (п.п. 16.1.1); оригінал договору або сертифіката, виданого на перевезення вантажу (п.п. 16.1.2) та ін.

Якщо причиною завдання збитку є крадіжка або інші протиправні дії третіх осіб, включаючи баратрію, страхувальник повинен надати страховикові також довідку про відкриття карної справи з компетентних органів (інші документи, що застосовуються в подібних випадках, складені за законами та звичаями тієї місцевості, де сталася або була виявлена подія) п. ґ) п.п. 16.1.4 договору страхування.

У свої позовній заяві позивач та судових засіданнях у справі № 9107707/16 представник позивача наголошували на тому, що відповідач здійснює підміну понять та неправомірно вимагає невідомо яку довідку, з невідомо якого органу, та в порушення п.п. 16.1.4 договору страхування, оскільки в даній частині договору зазначено про "довідку про відкриття карної страви з компетентних органів", тоді як у жодному нормативному акті України та Російської Федерації з контексті справи позивача не зустрічається таке поняття карна ("наказуемая") справа.

Відповідач,у свою чергу, заперечує проти позову, зауважуючи на правомірність своїх дій з припинення розгляду справи про виплату страхового відшкодування до отримання передбачених договором документів, про що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" письмово повідомила чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Лан-Транс".

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач, вказує, що відповідно до п. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами повинні тлумачитися на користь споживача, у зв'язку із чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Лан-Транс" вважає, що словосполучення "карна справа" вводить в оману, оскільки не має правового визначення та може трактуватися неоднозначно та двозначно, у зв'язку із чим застосування та використання п. ґ) п. 16.1.4 договору страхування є недоцільним та неприпустимим, адже він порушує права споживача страхових послуг.

При цьому, позивач вважає, що обставини зникнення вантажу, який не прибув до відповідного пункту митного оформлення Республіки Казахстан після перетину кордону України та Російської федерації, свідчать про попередню змову працівників Товариства з обмеженою відповідальністю "Марітрейд" для заволодіння майном позивача (спірного вантажу).

Судом встановлено, що станом на час вирішення спору матеріали справи не містять документів правоохоронних органів жодної держави, з яких слідує наявність порушеної кримінальної справи (відкритого кримінального провадження) за фактом таємного чи відкритого викрадення застрахованого відповідачем вантажу.

Фактичними даними, наявними в матеріалах справи, підтверджується здійснення Подільським УП ГУНП в м. Києві досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0004655, яке має правову кваліфікацію за ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України (заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою).

Суд не погоджується з описаною позицією позивача, адже станом на час розгляду справи № 910/7707/16 п. ґ) п. 16.1.4 договору страхування є чинним і укладаючи з відповідачем угоду на процитованих вище умовах, позивач усвідомлював його зміст, вчиняв правочин з власної волі, добровільно, розуміючи наслідки своїх дій.

Крім того, така позиція позивача (відсутність у законодавстві словосполучення "карна справа") видається не ґрунтовною, оскільки зміст п. ґ) п. 16.1.4 договору страхування свідчить про використання сторонами цього письмового правочину узагальненого виразу, головним і основним змістовним посилом і навантаженням якого є отримання документу про порушення кримінальної справи за фактом, що відноситься до страхового випадку, незалежно від законодавчої термінології будь-якої держави, де вантаж вважається застрахованим відповідачем згідно з договором від 22.01.2015 та страховим сертифікатом до нього від 20.03.2015.

Також, суд зауважує, що наявність у договорі посилання на місцевість, де сталася або була виявлена подія, зумовлене тим, що предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням саме вантажем, тобто, певним майном, що постійно переміщується, змінює місцезнаходження, страхові ризики щодо якого можуть мати місце будь-де на території, яка охоплюється дією договору сторін.

У межах спірних правовідносин сторін місцем виявлення події не може однозначно вважатися Україна, адже в даному разі, Україна, є складовою місцезнаходження страхувальника як юридичної особи, а тому визначальним у місці виявлення події має бути місцеперебування вантажу.

Звернення позивача до суду з вимогами про стягнення страхового відшкодування мало місце внаслідок втрати вантажу, перевезенням якого треті особи займалися відповідно описаних вище угод.

Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

За порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу (ст. 934 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України, що кореспондується з положеннями ч. 2 ст. 308 Господарського кодексу України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтями 932 та 934 Цивільного кодексу України встановлено, що експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору. За порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за невиконання або неналежне виконання обов'язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Станом на час розгляду справи позивач не подав достовірних, належних, беззаперечних доказів того, що "Марітрейд" або ж фізична особа - підприємець ОСОБА_1 заволоділи застрахованим вантажем або мають відношення до його зникнення, а лише висловлював суду свої домисли та підозри.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги про виплату страхового відшкодування та похідні від них вимоги щодо стягнення нарахувань за ст. 625 Цивільного кодексу України та договірної неустойки у вигляді пені не можуть бути задоволені.

Поряд з цим, відмовляючи у позові, суд вважає за належне додатково зауважити наступне.

Частиною 1 ст. 6 Закону України "Про страхування" передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його договором або законом не допускається.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений сторонами договір страхування передбачає, що страхове відшкодування підлягає виплаті після того, як повністю будуть встановлені причини завдання та розмір збитку. Виплата страхового відшкодування здійснюється відповідно до умов договору. (п.п. 18.1.,18.2).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач неодноразово в письмовому порядку просив у позивача документи, необхідні для розгляду і вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування. Так, страховик звернувся до страхувальника з запитами № 10-11/3055, 17-09/8713, № 17-09/11581. про необхідність надання документів, потрібних для з'ясування всіх причин та обставин настання випадку, зокрема довідки про відкриття карної справи з компетентних органів (інших документів, що застосовуються у подібних випадках, складених за законами та звичаями тієї місцевості, де сталася, або була виявлена подія).

За твердженнями відповідача, станом на момент написання заперечень проти позову (10.06.2016) Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" не отримало від позивача запитуваних документів, а саме: довідку про відкриття карної справи з компетентних органів тієї місцевості, де сталася або була виявлена подія - крадіжка вантажу; інформацію від Прикордонної служби Республіки Казахстан та повідомлення на поточну дату від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ростек Гарант" та від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродовольча компанія "Умут" про те чи є завершеним транзит вантажу та чи прибув застрахований вантаж до місця призначення.

Розділом 18 договору страхування передбачено порядок розгляду документів та здійснення виплати страхового відшкодування. Так, відповідно до п. 18.4. договору страхування, протягом 15 (п'ятнадцяти) робочих днів від дня одержання всіх документів, необхідних для здійснення виплати страхового відшкодування та передбачених Договором, страховик приймає рішення щодо виплати, відстрочки виплати (п. 19.1 цього договору) або про відмову здійснити виплату страхового відшкодування.

Умовами п. 18.8 договору передбачено, що у разі невиконання страхувальником умов договору стосовно надання страховикові протягом строку, передбаченого цим договором, всіх документів, необхідних для здійснення виплати страхового відшкодування, страховик припиняє розгляд справи про виплату страхового відшкодування (врегулювання збитку) після закінчення зазначеного строку. Страховик повідомляє страхувальника в письмовій формі про причини припинення розгляду справи про виплату страхового відшкодування.

22.10.2015 листом № 17-09/12778 відповідач письмово повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Лан-Транс" з посиланням на п. 18.8 договору про те, що у зв'язку з ненаданням страхувальником довідки про відкриття карної справи з компетентних органів тієї місцевості, де сталася або була виявлена подія, у якості одного з обов'язкових для виплати страхового відшкодування документів, зазначених в розділі 16 договору, страховик припиняє розгляду справи про виплату страхового відшкодування (врегулювання збитку). Також, було роз'яснено, що рішення відносно виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання необхідних та обов'язкових документів, передбачених умовами договору.

Таким чином, зважаючи на те, що страхувальнику невідомі місце та обставини зникнення застрахованого вантажу, і як результат відповідні документи не були надані страховиком, встановити причини, обставини настання події є неможливим, з огляду на це та за відсутності у страховика необхідних для виплати страхового відшкодування документів, він правомірно дійшов висновку про відсутність у нього правових підстав для прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування.

У процесі розгляду справи судом з'ясовано, що дії відповідача слугували причиною для подання позивачем скарги до Національної комісії, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг в Україні, мотивованої порушенням страховиком прав страхувальника як споживача страхових послуг.

За результатами розгляду справи, Національною комісією, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг в Україні, було встановлено, що неприйняття відповідачем рішення про здійснення або відмову у здійсненні страхової виплати за заявленою подією - викрадення вантажу (м'яса) є вмотивованим, а порушення частини 2 ст. 20 Закону України "Про страхування" та п. 2.15. розділу 2 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності (зареєстровано в Мінюсті 15.09.20013 № 805/8126) щодо неотримання страховиком обов'язків, визначених ст. 20 названого Закону є недоведеними.

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг в Україні від 22.03.2016 № 592 постановлено закрити справу про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг.

Відхиляючи позовні вимоги, суд враховує наявність в матеріалах справи низки документів правоохоронних органів Російської Федерації. З таких документів слідує, що позивач звертався до правоохоронних органів Російської Федерації, повідомляючи про факти протиправних дій керівництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Марітрейд". Такі документи являють собою процесуальне листування з позивачем, в якому містяться повідомлення про передачу матеріалів звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан-Транс" та матеріалів перевірки за підслідністю, приєднання матеріалів перевірки до аналогічних матеріалів перевірки тощо.

На думку суду, зазначена документація не є відомостями, які вимагаються у п.п. п. ґ) п. 16.1.4 договору страхування, що є достатніми для прийняття відповідачем рішення про виплату страхового відшкодування, адже не несуть в собі інформації відносно дій чи бездіяльності будь-яких осіб, причепних до перевезення застрахованого вантажу, не встановлюють обставин шахрайства, таємного чи відкритого викрадення майна тощо.

Як вказувалося вище, згідно з п. 6.1 договору страховими ризиками, на випадок яких здійснюється страхування за цим договором є пошкодження, втрата, конструктивна загибель або повна загибель вантажу внаслідок випадковостей та небезпек перевезення, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 6.3. договору страхування, за договором, укладеним за умовою "З відповідальністю за всі ризики" (варіант А) відшкодовуються збитки від загибелі, втрати або пошкодження всього вантажу або його частини, завданих внаслідок будь-яких подій, за винятком випадків, зазначених в розділі 7 цього Договору (п.6.3.1. договору страхування).

Пунктом 18.1 договору передбачено, що відшкодування підлягає виплаті після того, як повністю будуть встановлені причини завдання та розмір збитку.

Отже, для можливості класифікації страхового ризику, що може бути реалізований по факту настання заявленої позивачем події та для можливості з боку відповідача виконати обов'язок щодо прийняття рішення по заявленій страхувальником події, останньому необхідно виконати передбачені договором обов'язки щодо надання документів, необхідних для підтвердження настання страхового випадку, зокрема, надати довідку про відкриття карної справи з компетентних органів тієї місцевості, де сталася або була виявлена подія.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику.

З аналізу ст. 8 названого закону та поняття страхового випадку, визначеного у договорі сторін відповідач дійшов до висновку про те, що структура страхового випадку складається з наступних ознак: збитки настали від загибелі, втрати або пошкодження всього вантажу або його частини; збитки завдані внаслідок будь-яких подій; виключені випадки, передбачені розділом 7 договору, які не покриваються страхуванням та по яким не відшкодовуються збитки, завдані вантажу.

У процесі врегулювання заявленого страхового випадку відповідач неодноразово листувався з позивачем і наголошував йому про неможливість врегулювання заявленої події у зв'язку з тим, що страхувальником не надано всіх необхідних документів, передбачених розділом 16 договору, зокрема, довідки компетентних органів Російської Федерації про відкриття кримінальної справи, яка є обов'язковою та необхідною для можливості підтвердження або спростування факту наявності страхового випадку випадків, основою для ухвалення рішення про виплату страхового відшкодування або відмови у виплаті.

Враховуючи все викладене вище, суд не погоджується з позивачем відносно того, що відповідач зловживає своїми правами та навмисного затягує строки виконання зобов'язань. Як встановлено судом, відповідач прийняв рішення про припинення розгляду заяви (до отримання необхідних документів) і тому в розумінні ч. 1 ст. 612, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, не може вважатися боржником по відношенню до позивача, який прострочив зобов'язання, у зв'язку з чим, позовні вимоги судом відхиляються повністю за необґрунтованістю і безпідставністю.

Відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 18.07.2016 р.

Суддя І.О. Андреїшина