ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

08 липня 2016 р. Справа № 909/565/15
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Ткаченко І. В., при секретарі судового засідання Максимів Н. Б., за участю представника позивача ОСОБА_1, у відкритому судовому засіданні розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецбетон" про розстрочку виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 07 грудня 2015 р. у справі за позовом приватного підприємства "Янтос" до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецбетон" про стягнення заборгованості в сумі 60 105 грн,

в с т а н о в и в:

24 червня 2015 р., господарський суд Івано-Франківської області (суддя Кобецька С. М.) виніс рішення, яким відмовив у позові ПП "Янтос" про стягнення з ТОВ "Західспецбетон" 60 105 грн.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07 грудня 2015 р. зазначене рішення було скасовано, та стягнуто, зокрема, з ТОВ "Західспецбетон" на користь ПП "Янтос" 25 000 грн основного боргу, 358 грн 93 коп. трьох відсотків річних, 7 375 грн інфляційних втрат та 6 375 грн 25 коп. пені.

На виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 07 грудня 2015 р. господарський суд Івано-Франківської області видав відповідні накази.

24 червня 2016 р., відповідач звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 07 грудня 2015 р. терміном на один рік з погашенням заборгованості рівними частинами щомісяця в сумі 5 312 грн, починаючи з липня 2016 р. В обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на важке фінансове становище, та зазначає, що сплата усієї суми боргу може привести до зупинки діяльності підприємства та його неплатоспроможності.

24 червня 2016 р., у зв'язку із перебуванням судді Кобецької С. М. у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу, заяву ТОВ "Західспецбетон" про розстрочку виконання судового рішення передано на розгляд судді Ткаченко І. В.

29 червня 2016 р., розгляд заяви суд призначив на 08 липня 2016 р.

Представник заявника в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача в судовому засіданні подав відзив на заяву відповідача про розстрочку виконання судового рішення, із змісту якого вбачається, що позивач проти заяви заперечує, оскільки вважає, що у даному випадку відсутні передбачені ст. 121 ГПК України виняткові випадки для розстрочення виконання судового рішення. Крім того, розстрочення виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 07 грудня 2015 р. може привести до негативних наслідків для позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 45 ГПК України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 р. N 11-рп/2012).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як роз'яснено в п. 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17 жовтня 2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні від 15 жовтня 2009 р. у справі "ОСОБА_2 проти України" (заява N 40450/04), яке набуло статусу остаточного, право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

У своїй заяві ТОВ "Західспецбетон" посилається на важке фінансове становище, однак жодних доказів на підтвердження зазначених обставин до заяви не долучає.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, підстав для розстрочки виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 07 грудня 2015 р. суд не вбачає.

Керуючись статтями 86, 121 ГПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецбетон" про розстрочку виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 07 грудня 2015 р. у справі за позовом приватного підприємства "Янтос" до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецбетон" про стягнення заборгованості в сумі 60 105 грн - відмовити.

Суддя Ткаченко І. В.