КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2016 р. Справа№ 910/3026/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Пантелієнка В.О.

Шипка В.В.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Даниленко Є.М. - довіреність б/н від 03.02.2016.

від відповідача: Григораш К.М. - довіреність б/н від 22.12.2015.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДІУМ-ЕКСП» на рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року

у справі № 910/3026/16 (суддя Прокопенко Л.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДІУМ-ЕКСП»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІГЛОБАЛ ДЖЕНЕРАЛ МЕДІА»

про розірвання договору та стягнення 5 896,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ТОВ «ПАЛЛАДІУМ-ЕКСП» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ «БІГЛОБАЛ ДЖЕНЕРАЛ МЕДІА» про розірвання договору та стягнення 5 896,43 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за ліцензійним договором б/н від 08.09.2015 року та істотним порушенням його умов, що на думку позивача є підставою для його розірвання в судовому порядку та стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені.

21.03.2016 року позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог щодо стягнення пені, відповідно якої просив стягнути з відповідача на корить позивача пеню у розмірі 6 872,86 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю, розірвати ліцензійний договір б/н від 08.09.2015 року, укладений між ТОВ «БІГЛОБАЛ ДЖЕНЕРАЛ МЕДІА» та ТОВ «ПАЛЛАДІУМ-ЕКСП» та стягнути з ТОВ «БІГЛОБАЛ ДЖЕНЕРАЛ МЕДІА» на користь ТОВ «ПАЛЛАДІУМ-ЕКСП» пеню у розмірі 6 872,86 грн., посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу ТОВ «ПАЛЛАДІУМ-ЕКСП» у справі № 910/3026/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Гарник Л.Л., суддів: Пантелієнка В.О., Доманської М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 01.06.2016 року за участю повноважних представників сторін.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 року у зв'язку з неможливістю головуючого судді Гарник Л.Л. здійснювати правосуддя, призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/3026/16, за результатами якого апеляційну скаргу ТОВ «ПАЛЛАДІУМ-ЕКСП» передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Шипка В.В.

03.03.2016 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

У зв'язку з перебуванням судді Шипка В.В. на первинному кваліфікаційному оцінюванні протоколом автоматизованої заміни складу колегії суду від 06.06.2016 року для розгляду справи № 910/3026/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Верховець А.А., Пантелієнко В.О.

Ухвалою суду від 06.06.2016 року вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено до розгляду на 12.07.2016 року за участю повноважних представників сторін.

У зв'язку з перебуванням судді Верховця А.А. у відпустці протоколом автоматизованої заміни складу суду від 12.07.2016 року для розгляду справи № 910/3026/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Пантелієнко В.О., Шипко В.В.

Ухвалою суду від 12.07.2016 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу ТОВ «ПАЛЛАДІУМ-ЕКСП» прийнято до провадження.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю, розірвати ліцензійний договір б/н від 08.09.2015 року, укладений між ТОВ «БІГЛОБАЛ ДЖЕНЕРАЛ МЕДІА» та ТОВ «ПАЛЛАДІУМ-ЕКСП» та стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 6 872,86 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позивача, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року - без змін з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

12.07.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «ПАЛЛАДІУМ-ЕКСП» слід відмовити, а рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 08.09.2015 року між позивачем, як ліцензіатом, та відповідачем, як ліцензіаром, було укладено ліцензійний договір, відповідно до умов якого в порядку та на умовах визначених у договорі ліцензіар, який є власником майнових прав інтелектуальної власності на корисну модель, зазначену в п. 1.2 Договору, надає ліцензіату дозвіл на використання такої корисної моделі, а ліцензіат здійснює користування такою корисною моделлю та сплачує ліцензіару за таке використання винагороду (п. 1.1. Договору).

Згідно п. 1.2. Договору Ліцензіар гарантує наявність у нього майнових прав інтелектуальної власності на корисну модель, Ліцензія на яку надається за цим Договором. Під терміном «корисна модель» для цілей Договору розуміється об'єкт інтелектуальної власності Ліцензіара - корисна модель «Сервісна координаційно-інформаційна система». Майнові права інтелектуальної власності на Сервісну координаційно-інформаційну систему належать Ліцензіару на підставі Патенту на корисну модель № 99393 від 25.05.2015 року.

У відповідності до п. 1.3 Договору під використанням корисної моделі розуміється застосування Ліцензіатом корисної моделі у власній господарській діяльності за призначенням, встановленим Технічною документацією та Патентом на дану корисну модель, а також Статутними документами Ліцензіата (виготовлення, використання продукції, розпорядження нею) з урахуванням обмежень та вимог щодо використання такої корисної моделі, передбачених цим Договором та діючим законодавством України.

Строк дії Ліцензії, що надається за Договором - з моменту укладення сторонами даного Ліцензійного договору по 27.03.2025 року включно (п. 1.5.).

Згідно з п. 2.1. Договору ліцензіар протягом 5 (п'яти) робочих днів від дня підписання даного Договору здійснює передачу ліцензіату технічної та супровідної документації та носія інформації, необхідної та достатньої для використання корисної моделі за ліцензією, а саме координаційну систему Мультивід.

Відповідно до п. 2.2. Договору для підтвердження виконання зобов'язань ліцензіара щодо передачі необхідної технічної документації Сторони оформлюють Акт приймання-передачі у двох примірниках, які підписуються уповноваженими представниками Сторін та скріплюються печатками Сторін (за наявності).

Згідно п. 8.1. договору, він вважається укладеним та набуває чинності з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх його умов, його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності).

Вказаний договір підписано сторонами 08.09.2015 року, скріплено печатками і його недійсність сторонами не оспорюється, в судовому порядку недійним не визнавався, а відтак є чинним.

Спір у даній справі виник в зв'язку із порушенням відповідачем, на думку позивача, умов договору, зокрема п. 2.1., оскільки станом на дату подання цього позову координаційна система Мультивід, технічна та супровідна документація і носій інформації, необхідні для використання корисної моделі за ліцензією, відповідачем позивачу так і не передано, відповідний Акт приймання-передачі уповноваженими представниками сторін не підписано, у зв'язку із чим просить суд задовольнити позовні вимоги, зокрема розірвати спірний договір та у відповідності до п. 5.4. Договору стягнути з відповідача пеню у розмірі 6 872,86 грн.

За наслідками розгляду заявлених вимог, оскаржуваним рішенням відмовлено у їх задоволенні. Приймаючи дане рішення та відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивач повинен був здійснити попередню оплату паушального платежу у розмірі 100% відповідно до п. 4.2. Договору, доказів здійснення якої останнім суду не надано та матеріали справи не містять.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення вказаного рішення, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 175 ч. 1 ГК України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Згідно частини 2 ст. 651 ЦК України, визначено, що Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому, як визначено абзацом другим частини 2 ст. 651 ЦК України, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 статті 206 ГК України встановлено, що господарське зобов'язання може бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Аналізуючи спірний договір, колегія суддів погоджується з місцевим судом з приводу того, що сторонами договору під час його укладення погоджено всі його істотні умови.

Так, зокрема, сторонами було досягнуто згоди щодо ціни та проведення розрахунків. Пунктом 4.1. визначено, що за використання корисної моделі ліцензіат сплачує ліцензіару роялті (паушальний платіж) у розмірі 30 000,00 грн.

Відповідно до п. 4.2. Договору, паушальний платіж сплачується ліцензіатом ліцензіару в сумі визначеній п. 4.1. Договору в національній валюті України у безготівковій формі в наступному порядку шляхом попередньої оплати, в розмірі 100 %.

Відповідно до приписів ст.693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 538 ЦК України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

Суд апеляційної інстанції відзначає, що спірним договором не було визначено строку здійснення попередньої оплати, а відтак, виходячи з комплексного дослідження умов договору та сукупності усіх прав та зобов'язань, що виникли у сторін у зв'язку з підписанням відповідного договору, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач повинен був здійснити попередню оплату роялті (паушального платежу) в повному обсязі до того, як відповідач передасть йому корисну модель у користування протягом 5 (п'яти) робочих днів від дня підписання даного Договору.

Але, оскільки позивачем в порушення норм ст.ст. 33, 34 ГПК України не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання свого обов'язку відповідно до умов договору, правомірним є висновок суду першої інстанції про відсутність зі сторони відповідача істотних порушень умов договору щодо передачі корисної моделі у користування позивача, внаслідок чого відсутні й підстави для розірвання спірного договору.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені, то судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 230 ГЦ України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов'язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою.

Відповідно до п. 5.4. спірного Договору, у випадку порушення ліцензіаром строків передачі корисної моделі, встановлених п. 2.1. даного Договору, ліцензіар, на вимогу ліцензіата, здійснює виплату останньому неустойки у розмірі подвійної ставки НБУ від вартості роялті, вказаної в п. 4.1. даного Договору за кожний день прострочення виконання такого зобов'язання.

В той же час, пунктом 5.3. Договору сторони погодили, що сторона не несе відповідальності за порушення Договору, якщо воно сталося не з її вини.

Таким чином, оскільки нездійснення передачі відповідачем корисної моделі у користування позивача було зумовлено бездіяльністю останнього, зокрема через невиконання ним обов'язку з попередньої оплати такого користування, тобто судом встановлено відсутність вини відповідача у порушенні умов Договору, то вимогу щодо стягнення пені судом першої інстанції також правомірно залишено без задоволення.

За наведених вище обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими, безпідставними та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДІУМ-ЕКСП» на рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року у справі № 910/3026/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року у справі № 910/3026/16 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати сторонам.

4. Справу № 910/3026/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді В.О. Пантелієнко

В.В. Шипко