ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.07.16р. Справа № 904/3779/16

За позовом Комунального закладу "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня" Дніпропетровської обласної ради", м. Дніпропетровськ

до Комунального закладу "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості в сумі 20 115, 15 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. № 1125 від 30.05.16 р., юрисконсульт;

Від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 5/313 від 31.05.16 р., юрисконсульт.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальний заклад «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня Дніпропетровської обласної ради» звернулась до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 10 278 грн., що складають суму заборгованості за Договором надання комунальних послуг з електроенергії згідно лічильника, теплопостачання, вивозу сміття, водопостачання та водовідведення згідно лічильника, послуг звязку, 5 579, 35 грн. пені, 337, 52 грн. річних та 3 920, 28 грн. інфляції.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого суму основного боргу визнав, відносно вимог щодо стягнення пені, річних та інфляції заявив про застосування строку позовної давності, а також зазначив, що позивачем здійснено розрахунок без врахувань положень статті 232 Господарського кодексу України.

У судовому засіданні 31.05.2016 р. оголошувалась перерва до 16.06.2016 р., 16.06.2016 р. до 30.06.2016 р., 30.06.2016 р. до 06.07.2016 р.

06.07.2016 р. в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2014 р. Комунальним закладом «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня Дніпропетровської обласної Ради» (Виконавець; позивач) та Комунальним закладом «Обласний клінічний центр медико-санітарної експертизи» Дніпропетровської обласної ради (Замовник; відповідач) укладено Договір № 7, відповідно до п. 1.1. якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобовязання щодо надання комунальних послуг з електроенергії згідно лічильника, теплопостачання, вивозу сміття, водопостачання та водовідведення згідно лічильника, послуги звязку у приміщенні, яке Замовник орендує у Виконавця.

Відповідно до п.8.5. зазначеного Договору, Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 березня 2014 р.

17.03.2015 р. сторони уклали Договір № 1 по відшкодуванню витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Відповідно до п. 1.1. вище зазначеного Договору, Орендар доручає, а Балансоутримувач приймає на себе зобовязання щодо надання комунальних послуг з електроенергії згідно лічильника, теплопостачання, вивозу сміття, водопостачання та водовідведення згідно лічильника, послуги звязку у приміщенні, яке Замовник орендує у Виконавця.

Згідно п. 4.1. Договору, приймання-здача наданих послуг здійснюється актом приймання-передачі. Дата складення акту є підставою для проведення розрахунків, вказаних у п. 3.2.

Виконуючи умови зазначених вище Договорів, позивач у період з 2014 р. по 2016 р. надав послуги з теплопостачання, електроенергії, водопостачанню та вивозу сміття на загальну суму 118 247, 46 грн.

В пп. 3.1., 3.2., 3.3. Договору сторони встановили, що відшкодування наданих комунальних послуг здійснюється Орендарем на підставі рахунків складених Балансоутримувачем та наданих Орендарю не пізніше 15 числа кожного поточного місяця.

Оплата послуг здійснюється у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Балансоутримувача, не пізніше 20 числа кожного поточного місяця.

Датою оплати вважається день зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Балансоутримувача.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач неналежним чином виконав зобов'язання щодо оплати наданих послуг, здійснивши розрахунки частково.

Доказів оплати наданих послуг за період з жовтня по грудень 2014 р. в сумі 10 278 грн., відповідач, на момент розгляду спору, не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості на зазначену вище суму слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Вимоги позивача щодо стягнення річних за загальний період з 15.11.2014 р. по 29.02.2016 р. в сумі 337, 52 грн. та інфляції за загальний період з листопада 2014 р. по лютий 2016 р. підлягають частковому задоволенню, оскільки, позивачем невірно визначено початок періоду прострочення.

Як вже зазначено вище, умовами Договору передбачено, що розрахунки здійснюються не пізніше 20 числа кожного поточного місяця, відповідно і прострочення в оплаті мало місце, починаючи з 21 числа місяця.

Після перерахунку до стягнення підлягають річні за загальний період з 21.11.2014 р. по 29.02.2015 р. в сумі 333, 30 грн.; інфляція за загальний період з грудня 2014 р. по лютий 2016 р. в сумі 3 882, 98 грн.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума пені за загальний період з 15.11.2014 р. по 20.08.2015 р. складає 5 718, 97 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення пені за періоди з 15.11.2014 р. по 20.11.2014 р. та з 15.01.2015 р. по 20.01.2015 р. задоволенню не підлягають, оскільки, як вже встановлено вище судом, позивачем невірно визначено початок періоду прострочення.

Вимоги щодо стягнення пені за загальний період з 21.11.2014 р. по 11.05.2015 р. також не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статтей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Так, прострочення в оплаті за надані послуги теплопостачання мало місце 21.11.2014 р., за водопостачання, послуги з постачання електроенергії та вивозу сміття 21.01.2015 р., в той час, як позивач з позовом до суду із вимогою про стягнення пені звернувся 12.05.2016 р., тобто, поза межами вказаного строку.

Статтею 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заявлено про застосування строку позовної давності відносно вимог щодо стягнення пені.

Поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не вказано.

З огляду на викладене, до стягнення підлягає пеня за загальний період з 12.05.2015 р. по 20.08.2015 р. в сумі 1 359, 27 грн.

Заперечення відповідача з посиланням на пропуск строку позовної давності щодо стягнення інфляції та річних судом до уваги не приймаються, оскільки, як вже зазначено вище, відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Так, відповідно до п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» № 14 від 17.12.2013 р., сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Керуючись ст. ст. 256, 257, 258, 267, 526, 610, 611, 625, 837, 843, 853, 882 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради (49033, м. Дніпропетровськ, площа Жовтнева, буд. 14, МФО 805012, ) на користь Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня Дніпропетровської обласної ради « (49115, м. Дніпропетровськ, вул. Бехтерева, буд. 1, р/р 8348 ГУДКСУ Дніпропетровської області, МФО 805012, ) 10 278 (десять тисяч двісті сімдесят вісім гривень) основного боргу, 333 (триста тридцять три гривні) 30 коп. річних, 3 882 (три тисячі вісімсот вісімдесят дві гривні) 98 коп. інфляції, 1 359 (одна тисяча триста пятдесят девять гривень) 27 коп. пені, 1 086 (одна тисяча вісімдесят шість гривень) 05 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 11.07.16 р.

Суддя ОСОБА_3