ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2016 р.Справа № 923/87/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Разюк Г.П., Богатиря К.В.

секретар судового засідання Мельник Ю.М.

За участю:

від ДП Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва» - ОСОБА_1, довіреність № 9 від 22.01.2016;

від ПП «Транс-Експрес» - ОСОБА_2, довіреність б-н від 01.06.2016;

Інші учасники процесу в судове засідання не зявились про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва»

на рішення господарського суду Херсонської області від 02.03.2016

у справі № 923/87/15

за позовом: Заступника військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах держави в особі державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва»

до: Приватного підприємства «Транс-Експрес»

про стягнення заборгованості за договором оренди майна в сумі 177549,35 грн.

за зустрічним позовом: Приватного підприємства «Транс-Експрес»

до: Державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: ТОВ «Техавтосервіс»

про відшкодування матеріальних витрат на ремонт орендованого майна в сумі 53043 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах держави в особі державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва» (далі - ДП МОУ «Київське управління механізації і будівництва», позивач) звернувся з позовом до Приватного підприємства «Транс-Експрес» (далі - ПП «Транс-Експрес», відповідач) про стягнення заборгованості за договором оренди майна в сумі 177549,35 грн., з яких: 143115 грн. сума основної заборгованості, 13339,10 грн. пеня, 12892,11 грн. 12% річних та 8203,14 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем ч. 1 ст. 208, ч. 1 ст. 530, ст. ст. 526, 610, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 216, 193, 217, 218, 222 Господарського кодексу України, нормами Законів України «Про оренду державного та комунального майна» та «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», договірних зобовязань з внесення орендної плати.

Крім того, відповідач - Приватне підприємство «Транс-Експрес» звернувся до суду зі зустрічною позовною заявою до Державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва» про відшкодування матеріальних витрат на ремонт орендованого майна в сумі 58254,78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем за зустрічним позовом ст. ст. 759, 762, 767, 776 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 26.03.2015 здійснено заміну за зустрічним позовом первісного відповідача на належного: Державне підприємство Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва».

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 01.12.2015 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Товариство з обмеженою діяльністю «Техавтосервіс».

17.12.2015 від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить збільшити розмір позовних вимог на 3903,30 грн. та стягнути заборгованість в розмірі 181452,65 грн.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 02.03.2016 (суддя Литвинова В.В.) в задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ДП Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати частково рішення Господарського суду Херсонської області від 02.03.2016 у справі № 923/87/15 в частині відмови в задоволені позову ДП МОУ «Київське управління механізації і будівництва» до ПП «Транс-Експрес», та постановити нове рішення. яким задовольнити позовні вимоги ДП МОУ «Київське управління механізації і будівництва» в повному обсязі в іншій частині рішення залишити без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Філінюк І.Г., судді Разюк Г.П., Богатир К.В.) від 10.05.2016 апеляційну скаргу ДП МОУ «Київське управління механізації і будівництва» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 08.06.2016 о 10:30.

08.06.2016 ухвалою Одеського апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги відкладено на 06.07.2016 о 10:30.

У судове засідання 06.07.2016 зявився представник ДП МОУ «Київське управління механізації і будівництва» та ПП «Транс-Експрес». Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України явка у судове засідання це право, а не обовязок учасників процесу, справа може розглядатися без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

14 жовтня 2011 року між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено договір оренди обладнання № 18 відповідно до якого, орендодавець зобов'язується в порядку та умовах, визначених договором, передати орендареві, а орендар зобов'язується прийняти в строкове платне користування обладнання (майно), та зобов'язується сплачувати орендодавцеві орендну плату.

Перелік майна, що передається в оренду визначений додатком № 1 до договору.

Пунктами 1.2.2.-1.2.3. встановлено, що стан (якість) майна, що орендується, на момент передання його в оренду за цим договором: перебуває в робочому стані, відповідає вимогам техніки безпеки при роботі на ньому. Вартість майна, що орендується - 921811,79 грн.

Передача майна, що орендується, в оренду здійснюється сторонами за актом прийому-передачі майна (додаток № 2 до договору), довіреності (додаток № 3 до договору) та наказу (додаток № 4 до договору) (п. 3.2. договору).

Пунктом 3.4. договору встановлено, що в акті прийому-передачі майна (додаток № 2 до договору), фіксуються показники лічильників кілометрів та мото-годин роботи обладнання на момент передачі майна в оренду.

Майно, що орендується, вважається переданим орендареві з дати підписання прийому-передачі майна (додаток № 2 до договору), що орендується. Строк оренди триває з дати прийняття майна, що орендується, за актом передання-приймання до 31 грудня 2012 року, а в частині розрахунків до повного їх виконання (п.п. 4.1.-4.2.).

Орендна плата сплачується орендодавцю на підставі виконаних робіт. Розмір орендної плати згідно розрахунку (додаток № 5 до договору) (п.п. 5.1.).

Сума орендної плати, вказана в додатку 5 до Договору, підлягає попередній оплаті орендарем на протязі 2 банківських днів з моменту підписання сторонами Договору. Сума орендної плати, визначена орендодавцем відповідно до додатку 5 Договору, сплачується орендарем на протязі 2 банківських днів з моменту підписання сторонами акту повернення майна з оренди та на підставі виставленого рахунку.

Відповідно до договору орендодавець зобов'язаний проводити капітальний ремонт майна, що орендується та здійснювати транспортування майна, що орендується при поверненні до міста постійної дислокації.

Орендар відповідно до договору зобов'язується утримувати майно, що орендується у повній справності; постійно слідкувати за кількістю мото-годин експлуатації техніки, які фіксуються на лічильнику, та письмово повідомити орендодавця не пізніше ніж за 4 дня про досягнення показника чергових 300 мото-годин експлуатації техніки, для того, щоб представник орендодавця міг виїхати для контролю здійснення чергового технічного обслуговування техніки, яка має проводитися через кожні 300 мото-годин експлуатації техніки. Технічне обслуговування техніки проводиться орендарем і відбувається в звичайний робочий час.

Розділом 8 встановлено порядок повернення майна орендодавцю, а саме: після закінчення строку оренди орендар зобов'язаний протягом 1-го робочого дня повернути майно, що орендується, орендодавцю за актом повернення майна (додаток № 6) з оренди. Майно вважається повернутим тільки після підписання акту повернення майна (додаток № 6) та акту технічного огляду (додаток № 7). В акті повернення майна з оренди фіксуються показники лічильників кілометрів (мото-годин) роботи техніки на момент повернення майна з оренди, стан пломб на механізмах.

Розділом 9 встановлена відповідальність сторін за порушення умов договору, а саме: за порушення (прострочення) грошових зобов'язань за цим договором орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період невиконання (несплати) зобов'язань від суми невиконаного (простроченого) грошового зобов'язання за кожний день порушення виконання. Пеня нараховується за весь період прострочки виконання грошових зобов'язань. В разі прострочення орендарем своїх грошових зобов'язань перед орендодавцем останній має право вимагати, а орендар зобов'язаний сплатити проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 12% річних, які нараховуються на суму заборгованості орендаря за весь період користування ним грошовими коштами, які належать до сплати орендодавцю. Збитки стягуються у повній сумі понад штрафні санкції. Орендодавець не несе відповідальність за прямі чи непрямі збитки, нанесені орендарю або третім особам в результаті використання техніки протягом всього строку оренди (включаючи період затримки повернення орендарем майна орендодавцю).

Договір вважається укладеним та набирає чинності з дати його підписання сторонами (п. 11.1.).

Матеріалами справи підтверджується, що за актом від 15.10.2011 прийому-передачі техніки згідно договору оренди майна № 18 від 14.10.2011 позивач на виконання умов договору оренди передав, а відповідач прийняв майно, зокрема, автонавантажувач САТ 950F, реєстраційний номер 18-107, двигун № НОМЕР_1. Зі сторони відповідача (орендаря) майно прийнято на підставі дефектної відомості (Т.1 а.с. 78).

Позивачем відповідачеві наданий акт виконаних робіт від 31.08.2012 за Договором № 18 від 14.10.2011, в якому зазначений розмір орендної плати за період з 14.10.11 по 31.08.12 в сумі 104622 грн. Відповідачем акт не підписаний (Т.1 а.с. 91).

Листом за вих. 14/10 від 14.10.2012 відповідачем ПП «Транс-Експрес» повідомлено позивача, що автонавантажувач передано в неробочому стані та без реєстраційних документів та направлено на узгодження кошторис на проведення ремонтних робіт (а.с. 117).

Листом за вих. № 195 від 12.12.2012 позивач повідомив відповідача про необхідність повернення техніки згідно договору № 18 від 14.10.2011 та розірвання договору з 01.01.2013(Т. а.с. 118).

Листом за вих. 22/01 від 22.01.2013 відповідач повторно повідомив позивача, що автонавантажувач передано в неробочому стані та без реєстраційних документів та направив на узгодження кошторис на проведення ремонтних робіт (Т. 1 а.с. 119).

Позивачем відповідачеві наданий акт № 9 виконаних робіт від 21.02.2013 за Договором № 18 від 14.10.2011, в якому зазначений розмір орендної плати за період з 14.10.2011 по 14.02.2013 в сумі 157920. Відповідачем акт не підписаний (Т. 1а.с. 93).

Листом за вих. № 78 від 16.05.2013 позивач направив вимогу про повернення автонавантажувача САТ 950F, 1994 р. випуску, двигун № НОМЕР_1 протягом пяти робочих днів з моменту отримання листа (Т.1 а.с. 120) .

Листом за вих. 108 від 29.05.2013 відповідач просив повідомити позивача про час та дату на яку необхідно підготувати автонавантажувач САТ 950F для передачі за актом повернення майна в звязку із закінченням строку дії договору (Т. 1 а.с. 98).

04.07.2013 між ПП «Транс-Експрес» та ДП Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва» складено акт прийому-передачі техніки згідно договору оренди майна № 18 від 14.10.2011, яким повернуто орендодавцю автонавантажувач САТ 950F в технічно справному стані, двигун САТ-3116. Реєстраційні документи на автонавантажувач та двигун не передавались (Т. 1 а.с. 121) .

Позивачем за вих. № 157 від 16.08.2013 направлено відповідачу лист з вимогою оплатити заборгованість з орендної плати. (а.с. 140).

Позивачем на виконання умов договору оренди передано, а відповідачем прийнято майно, зокрема автонавантажувач САТ 950F, реєстраційний номер 18-107, двигун № НОМЕР_1, що підтверджується актом від 15.10.2011 прийому-передачі техніки згідно договору оренди майна № 18 від 14.10.2011 (а.с. 18).

Однак, відповідач зобов'язання по сплаті орендної плати не виконав, що й стало причиною звернення позивача з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем за первісним позовом не надано доказів на підтвердження того, що Державне підприємство Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва» є власником автонавантажувача CAT 950 F, випуск 1994 року, серійний №5SК02624, бортовий №18107 і станом на 14.10.2011 керівник Державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва» мав право укладати договір оренди майна №18., з посиланням на п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», на підставі ч.1 п.1 ст.83 ГПК України, визнано недійсним договір оренди майна №18 від 14.10.2011 р., оскільки він суперечить законодавству (ч.1 ст.203 ЦК України).

Проте, колегія апеляційної інстанції з таким висновком місцевого господарського суду погодитися не може, відповідно до наступного.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані є його недійсністю.

Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, зокрема наявність спеціальних підстав визнання недійсною угоди.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині повязаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Так, відповідно до п. 4.2. договору оренди майна, строк оренди триває з дати прийняття майна, що орендується за актом передання-приймання до 31 грудня 2012 року а в частині розрахунків до повного їх виконання. Отже, відповідно до акту від 04.07.2013, яким повернуто орендодавцю автонавантажувач САТ 950F в технічно справному стані, двигун САТ-3116, строк договору оренди майна № 18 від 14.10.2011 скінчився, таким чином договір оренди майна припинив свою дію.

Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 у справі №3-1143гс15, зазначено, що позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення, який сторони розірвали, а майно повернули, тобто зобов'язання за спірним договором є припиненими. Враховуючи встановлені у цій справі обставини, Верховний Суд України зробив висновок, що визнання договору оренди недійсним є неможливим, оскільки предмет спору припинив існування.

Зазначена позиція щодо неможливості визнання договору оренди недійсним з моменту його укладення, висловлена Верховним Судом України у постанові від 01.07.2015 по справі №3-195гс15, вказуючи на можливість визнання договору оренди недійсним лише на майбутнє, суд вищої інстанції мотивує тим, що фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює (у разі його недійсності) проведення між сторонами двосторонньої реституції, а тому, з огляду на ч. 3 ст. 207 ГК України, такий договір повинен визнаватися судом недійсним і припинятися лише на майбутнє, а не з моменту укладення.

Відповідно до п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Таким чином, висновок господарського суду Херсонської області про те, що договір оренди майна №18 від 14.10.2011 є недійсним з посиланням на ч. 1 ст. 203 ЦК України, колегія апеляційної інстанції вважає неправомірним.

Нормами Закону України «Про оренду державного та комунального майна» врегульовано правовідносини з оренди державного та комунального майна.

Статтею 283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Статтею 2 Закону «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку відомчої реєстрації та ведення обліку великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів» від 06.01.2010 № 8 експлуатація незареєстрованих технологічних транспортних засобів забороняється.

Статтею 29 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Згідно п. 7 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» відомчу реєстрацію та облік транспортних засобів Збройних Сил України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, житлово-комунального господарства, а також тих, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, здійснює великотоннажних транспортних засобів та інших технологічних транспортних засобів - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Будь-яких беззаперечних доказів на підтвердження передачі реєстраційних документів орендарю - ПП «Транс-Експрес» на автонавантажувач САТ 950F, реєстраційний номер 18-107, двигун № НОМЕР_1 з боку ДП МОУ «Київське управління механізації і будівництва» не надано, навпаки, листом за вих. 22/01 від 22.01.2013 відповідач повідомляв позивача, що автонавантажувач передано в неробочому стані та без реєстраційних документів (а. с. 119), та зазначена обставина щодо відсутності реєстраційних документів, сторонами в судовому засідання не заперечувалась.

Таким чином, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду дійшла до висновку. що ДП МОУ «Київське управління механізації і будівництва» не належним чином виконало зобовязання за договором оренди обладнання № 18 від 14 жовтня 2011 року в частині передачі реєстраційних документів на автонавантажувач САТ 950F, реєстраційний номер 18-107, двигун № НОМЕР_1, та останній не міг використовуватися ПП «Транс-Експрес» у власної господарської діяльності на законних підставах.

Отже, оскільки позивачем не доведено належним чином факт виконання зобовязання в частині передачі майна на умовах договору оренди обладнання № 18 від 14.10.2011, у тому числі, щодо можливості його використання орендарем на законних підставах, позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають.

Відповідно до роз'яснень, викладених у абз. 6 п. 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України», не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Щодо зустрічних позовних вимог, колегія суддів зазначає, що з наданого сторонами акту прийму-передачі орендованого майна від 15.10.2011 вбачається (т. 1 арк. спр. 78), що він підписаний відповідачем із застереженням про складання дефектної відомості, проте сам дефектна відомсть складена лише 17.10.2011р. без участі представника позивача (т. 1 арк. спр. 79). Крім того, інший дефектний акт (т. 1 арк. спр. 80), який складений за участю ТОВ «Техавтосервіс» та в якому встановлено необхідність ремонту двигуна автонавантажувача, складений за відсутністю представника позивача лише 14.07.2012р., тобто майже через 9-ть місяців після отримання орендарем автонавантажувача. З наданого листування між сторонами, щодо технічного стану автонавантажувача та необхідності проведення ремонту, судова колегія не має можливості встановити, до якого виду ремонту: капітального чи поточного він відноситься, на час розгляду справи, за повідомленням представника позивача, місцезнаходження автонавантажувача невідомо та можливість проведення технічного дослідження - втрачена.

Крім того, відповідно до п. 6.1. договору, орендодавець зобовзаний проводити капітальний ремонт майна, що орендується. А відповідно до додаткової угоди №1 від 24.10.2011 до договору оренди майна № 18 від 14.10.2011 ремонт техніки, яка надається в оренду здійснюється орендарем за власний рахунок за попереднім узгодженням вартості ремонту. Кошторис на виконання ремонту кожної одиниці орендованої техніки затверджується орендодавцем письмово. Вартість ремонту одиниці орендованої техніки враховується в вартість орендної плати, але не більше 50% щомісячної орендної плати.

Таким чином, позовні вимоги за зустрічним позовом Приватного підприємства «Транс-Експрес» до Державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва» про відшкодування матеріальних витрат на ремонт орендованого майна (автонавантажувача) в сумі 58254,78 грн. не доведені належним чином, тому також задоволенню не підлягають.

За таких обставин справи, інші доводи апеляційної скарги Державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва» не спростовують висновку суду першої інстанцій, а тому рішення Господарського суду Херсонської області від 02.03.2016 по справі № 923/87/15 підлягає залишенню без змін, з підстав, зазначених в мотивувальної частині даної постанови.

Керуючись ст.ст. 99,

101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Херсонської області від 02.03.2016 у справі № 923/87/15 - залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва» - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 11.07.2016.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя Г.П. Разюк

Суддя К.В. Богатир