номер провадження справи 2/10/16-35/47/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2016 Справа № 908/285/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», м. Запоріжжя,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», м. Київ,

про стягнення 1596495,47 грн.

Головуюча суддя Топчій О.А.

Судді: Проскуряков К.В.

ОСОБА_1

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 представник за довіреністю № 14-81 від 25.04.16.

Від відповідача: ОСОБА_3 представник за довіреністю № 19/0003 від 04.01.16.

Від третьої особи: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області 02.02.16. звернулось Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про стягнення 1596495,47 грн. за Договором № 13-217-Б купівлі-продажу природного газу від 04.01.13., з яких: 1175819,16 грн. пені, 325698,55 грн. втрат від інфляції, 94977,76 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства України не виконав свої зобовязання перед позивачем щодо своєчасної оплати вартості поставленого газу, внаслідок чого Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» нараховано суми пені, 3 % річних та збитків від інфляції.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.02.16. суддею Мойсеєнко Т.В. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 2/10/16 та призначено розгляд справи на 01.03.16.

Через Відділ документального забезпечення Господарського суду Запорізької області від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого він просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач був позбавлений можливості виконати свої зобовязання за договором в частині оплати спожитого газу, оскільки позивачем не були своєчасно надані відповідачу підписані акти приймання-передачі газу, тобто має місце прострочення виконання зобовязання з боку кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України.

У судовому засіданні 01.03.16. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 24.03.16.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.03.16., відповідно до клопотання відповідача суд на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України продовжив строк розгляду справи на 15 днів для надання додаткових доказів та на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відклав розгляд справи на 12.04.16.

В судовому засіданні 12.04.16. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 18.04.16.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 13.04.16. на підставі службової записки судді-доповідача у справі ОСОБА_4 згідно з положеннями ст. 4-6 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи заявлене представниками сторін в судовому засіданні 12.04.16. клопотання про призначення справи до колегіального розгляду, у звязку з необхідністю надання витребуваних судом та додаткових доказів, що мають значення для розгляду спору у даній справі, а також враховуючи категорію і складність справи, період та обсяг заявленої до стягнення суми, а також необхідність повного та всебічного встановлення обставин справи, невиконання сторонами вимог ухвал суду в повному обсязі у звязку з неможливістю сторін на даний час надати докази в підтвердження здійснених оплат, справу №908/285/16 передано на колегіальний розгляд суддів у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя Мойсеєнко Т.В., судді Дроздова С.С., Проскуряков К.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.04.16. колегія суддів прийняла справу до провадження та призначила розгляд справи на 12.05.16. Також на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», оскільки саме Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» у спірний період здійснювало функції газорозподільного компанії і, зокрема, балансування обсягів природного газу в ЄГТСУ.

Від третьої особи 11.05.16. через Відділ документального забезпечення Господарського суду Запорізької області надійшли письмові пояснення про те, що Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» здійснює транспортування газу магістральними газопроводами відповідно до ліцензії провадження господарської діяльності з транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ трубопроводами та передає його загальним потоком на ГРС до ГП незалежно від того, з ресурсу якого постачальника використовують газ споживачі, тому визначити, чий саме газ із загального потоку отримувало Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» до підписання актів прийому-передачі не вбачається можливим. Також зазначено, що у спірний період функції оператора Єдиної газотранспортної системи України виконувало Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», тому у Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» відсутні реєстри реалізації газу з ресурсів Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.05.16., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 09.06.16.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Запорізької області від 09.06.2016р., на підставі службової записки помічника судді, враховуючи перебування головуючого судді Мойсеєнко Т.В. у відпустці, для розгляду справи в іншому складі колегії, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 908/285/16

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд колегії у складі трьох суддів: головуючий суддя Топчій О.А., суддя Дроздова С.С., суддя Проскуряков К.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.06.16. прийнято справу № 908/285/16 до розгляду колегією у складі трьох суддів: головуючий суддя Топчій О.А., суддя Дроздова С.С., суддя Проскуряков К.В., судове засідання призначено на 09.06.16.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.06.16. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 06.07.16.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Запорізької області ОСОБА_5, на підставі службової записки судді-доповідача у справі ОСОБА_6 враховуючи перебування судді члена колегії Дроздової С.С. у відпустці, для розгляду скарги в іншому складі колегії, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 908/285/16.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.07.16. автоматизованою системою документообігу суду скаргу передано на розгляд колегії у складі трьох суддів: головуючий суддя Топчій О.А., суддя Проскуряков К.В., суддя Колодій Н.А.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.07.16. колегією суддів прийнято справу № 908/285/16 до розгляду в такому складі: головуючий суддя Топчій О.А., суддя Дроздова С.С., суддя Проскуряков К.В., судове засідання призначено на 06.07.16.

В судовому засіданні 06.07.16. представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.07.16. заперечив проти задоволення позову.

Через Відділ документального забезпечення господарського суду 05.07.16. від відповідача надійшли письмові додаткові заперечення, відповідно до яких відповідач вказав, що позивачем не доведені обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог та просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання 06.07.16. не зявився.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 908/285/16.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

04.01.13. року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі Продавець) та Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (далі Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу природного газу № 13-217-Б (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору встановлено, що Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у 2013 р. природний газ, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього Договору.

Згідно з п. 1.2 Договору, газ, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, які є кінцевими споживачами газу (споживачами Покупця).

Згідно з Договором, позивач поставив протягом січня 2013 р. - червня 2015 року, а Покупець прийняв природний газ на загальну суму 162980363,00 грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу від: 31.01.13., 28.02.13., 31.03.13., 30.04.13., 31.05.13., 30.06.13., 31.07.13., 31.08.13., 30.09.13., 31.10.13., 30.11.13., 31.12.13., 31.01.14., 28.02.14., 31.03.14., 30.04.14., 31.05.14., 30.06.14., 31.07.14., 31.08.14., 30.09.14., 31.10.14., 30.11.14., 31.12.14., 31.01.15., 28.02.15., 28.02.15., 31.03.15., 30.04.15., 31.05.15., 30.06.15., належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначається позивачем, оплату за поставлений газ відповідач в повному обсязі, однак несвоєчасно.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що в звязку з порушенням відповідачем строків оплати поставленого газу за період з січня 2013 р. по червень 2015, позивачем нараховано до стягнення суми 3 % річних, збитків від інфляції та пені.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з нормою ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства два примірники акта приймання - передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8 числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставною для остаточних розрахунків між сторонами. (п.п. 3.3, 3.4 Договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з п. 6.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 3 від 28.04.14. встановлено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки.

У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Таким чином, судом вбачається, що в Договорі сторони встановили кінцевий строк оплати до 20 числа місяця наступного за місяцем поставки/реалізації газу.

При цьому, підставою для остаточних розрахунків до 20 числа сторони визначили не сам факт поставки газу, а підписані сторонами акти приймання-передачі.

У зв'язку з невиконанням позивачем свого обов'язку за Договором щодо повернення підписаних актів приймання-передачі природного газу, як це передбачено п. 3.4. договору, у нього не виникло право вимоги виконання зустрічного зобов'язання - здійснення відповідачем остаточного розрахунку за фактично переданий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, оскільки такий здійснюється на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу, якого позивач не повернув відповідачеві.

Згідно зі ст.1 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч.1 ст.9 вищезазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Тобто, первинний документ у даному випадку акт приймання-передачі природного газу має підтверджувати факт здійснення госпоперації отримання природного газу за місяць.

Визначення актів приймання-передачі, як підстави для сплати Покупцем остаточних коштів за отриманий газ було обумовлене тим, що відповідач одночасно в загальному потоці отримував газ як від позивача так і від інших постачальників газу, на підставі укладених між ними договорів. Тому лише підписанням акту приймання-передачі сторони погоджували фактичний обсяг використаного газу, його фактичну ціну та вартість. І лише підписавши акт, сторони могли визначити скільки фактично використано газу і скільки коштів за нього повинен сплатити покупець. До підписання актів сторони могли лише приблизно знати кількість використаного покупцем газу.

Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

У зв'язку з невиконанням позивачем свого обов'язку за Договором щодо повернення підписаних актів приймання-передачі природного газу, у нього не виникло право вимоги виконання зустрічного зобов'язання - здійснення відповідачем остаточного розрахунку за фактично переданий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, оскільки такий здійснюється на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу, якого позивач не повернув відповідачеві.

Відповідно до ч. 1 ст.613 Цивільного кодексу України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Отже, позивач, не повернувши відповідачу підписані акти приймання-передачі газу, без яких відповідач не міг здійснити остаточний розрахунок, є таким, що прострочив і прострочення Боржника за таких обставин не настало.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимога позивача про сплату 1175819,16 грн. пені, 325698,55 грн. втрат від інфляції, 94977,76 грн. 3% річних є безпідставною та такою, що не підлягаю задоволенню.

Обовязок доведення покладається законом на позивача.

Згідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.07.16.

Головуючий суддя О.А. Топчій

Судді: К.В. Проскуряков

ОСОБА_1