РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року Справа №918/910/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич С.П.

судді Мамченко Ю.А. ,

судді Саврій В.А.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність №14-109 від 18.04.2014 року)

відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №10/430 від 01.02.2016 року)

розглянувши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Рівненської області від 30 травня 2016 року у справі №918/910/15 (суддя Войтюк В.Р.)

за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до ОСОБА_3 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз"

про стягнення заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат за договором на купівлі-продажу природного газу

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2016 року, рішенням господарського суду Рівненської області було відмовлено у задоволенні позову ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" про стягнення заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат за договором купівлі-продажу природного газу.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки сторони обумовили оплату природного газу протягом місяця з моменту поставки газу, яка не повязана з часом підписання сторонами акту приймання-передачі прийнятого газу, а висновок суду про те, що оплата має бути проведена на підставі повернених актів приймання-передачі природного газу, не ґрунтується на положеннях закону чи укладеного договору.

ПАТ "Рівнегаз" у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає дане рішення таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

24 червня 2016 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 13 липня 2016 року.

У судовому засіданні представники сторін підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

04 січня 2013 року, між НАК "Нафтогаз України", як продавцем, та ПАТ "Рівнегаз", як покупцем, був укладений Договір купівлі-продажу природного газу №13-132-Н, за умовами якого продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець - прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору. (т.1 а.с.12-17)

Відповідно до п.3.1. Договору, продавець передає покупцю газ у загальному потоці, а відповідно до пункту 3.3. Договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу.

Як передбачено п.3.4. Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця примірники акту приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Також, між сторонами укладались Додаткові угоди до Договору Договір купівлі-продажу природного газу №13-132-Н: - №1 від 10 липня 2013 року, - №2 31 грудня 2013 року, - №3 від 28 квітня 2014 року, - №4 від 15 травня 2014 року, - №5 від 10 червня 2014 року, - №6 від 22 грудня 2014 року, - №7 від 27 березня 2015 року, - №8 від 19 червня 2015 року. (т.1 а.с.18-32)

31 грудня 2013 року, Додатковою угодою №2 сторони змінили п.7.2 Договору №13-132-Н та зазначили, що у разі якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу, покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.6.1 Договору).

28 квітня 2014 року, Додатковою угодою №3 пункти 5.2, 6.1, 9.1, 9.2 Договору купівлі-продажу викладено в новій редакції та зазначено, що у разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

19 червня 2015 року, Додатковою угодою №8 сторони погодились, що Договір №13-132-Н набуває чинності з дати його підписання, поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 січня 2013 року і діє в частині реалізації газу до 30 червня 2015 року включно, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

ПАТ "Рівнегаз" супровідними листами направляло позивачу акт приймання-передачі природного газу, а саме: (т.1 а.с.33-65):

- 07 лютого 2013 року за №05/479 за січень 2013 року;

- 06 березня 2013 року за №05/863 за лютий 2013 року;

- 05 квітня 2013 року за №05/1221 за березень 2013 року;

- 10 травня 2013 за №05/1530 за квітень 2013 року;

- 10 червня 2013 року за №05/2131 за травень 2013 року;

- 05 липня 2013 року за №05/2431 за червень 2013 року;

- 07 серпня 2013 року за №05/2698 за липень 2013 року;

- 06 вересня 2013 року за №05/2968 за серпень 2013 року;

- 07 жовтня 2013 року за №05/3212 за вересень 2013 року;

- 07 листопада 2013 року за №05/3581 за жовтень 2013 року;

- 06 грудня 2013 року за №05/3880 за листопад 2013 року;

- 13 січня 2014 року за №05/128 за грудень 201З року;

- 10 лютого 2014 року за №05/480 за січень 2014 року;

- 07 березня 2014 року за №05/680 за лютий 2014 року;

- 08 квітня 2014 року за №05/1079 за березень 2014 року;

- 12 травня 2014 року за №05/1397 за квітень 2014 року;

- 10 червня 2014 року за №05/1646 за травень 2014 року;

- 10 липня 2014 року за №05/1938 за червень 2014 року;

- 08 серпня 2014 року за №05/2215 за липень 2014 року;

- 08 вересня 2014 року за №05/2460 за серпень 2014 року;

- 07 жовтня 2014 року за №05/2702 за вересень 2014 року;

- 07 листопада 2014 року за №05/3028 за жовтень 2014 року;

- 08 грудня 2014 року за №05/3363 за листопад 2014 року;

- 09 січня 2015 року за №05/44 за грудень 2014 року;

- 10 лютого 2015 року за №05/452 за січень 2015 року;

- 06 березня 2015 року за №05/793 за лютий 2015 року;

- 08 квітня 2015 року за №05/1168 за березень 2015 року;

- 12 травня 2015 року за №05/1527 за квітень 2015 року.

- 09 червня 2015 року за №05/1851 за травень місяць2015 року;

- 09 липня 2015 року за №05/2285 за червень 2015 року.

Докази того, що НАК "Нафтогаз України" повернув підписані зі своєї сторони акти прийому-передачі природного газу за січень-червень 2015 року у матеріалах справи відсутні.

10 серпня 2015 року, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до ПАТ "Рівнегаз" про стягнення 43 161 894,28 грн., з яких: 37 203 133,59 грн. - заборгованість за поставлений газ по Договору купівлі-продажу природного газу №13-132-Н від 04 січня 2013 року; 3 991 257,86 грн. - пеня за прострочення виконання грошового зобов'язання; 1 529 697,83 грн. - інфляційні нарахування та 437 805,00 грн. - 3% річних.

12 жовтня 2015 року, рішенням господарського суду Рівненської області, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 23 грудня 2015 року, було частково задоволено позовні вимоги ПАТ НАК "Нафтогаз України" та стягнуто з ПАТ "Рівнегаз" заборгованість за поставлений природний газ в сумі 2 159 221,85 грн. - основної суми боргу, 121 767,56 грн. - пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі, 6 088,38 грн. - 3% річних та 73 080,00 грн. - судового збору. В задоволенні решти вимог відмовлено, а також припинено провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 35 043 911,74 грн. і відстрочено виконання рішення суду на три місяці. (т.1 а.с.230-239, т.2 а.с.32-42)

29 лютого 2016 року, постановою Вищого господарського суду України постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 23 грудня 2015 року та рішення господарського суду Рівненської області від 12 жовтня 2015 року було в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ПАТ "Рівнегаз" на користь ПАТ НАК "Нафтогаз України" пені за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 121 767,56 грн. і 60 88,38 грн. - 3% річних - скасовано, також скасовано у частині відмови у задоволенні позовних вимог і справу в цій частині передано на новий розгляд до господарського суду Рівненської області, а у решті рішення господарського суду Рівненської області та постанову Рівненського апеляційного господарського суду - залишено без змін. (т.2 а.с.67-73)

18 березня 2016 року, ухвалою господарського суду Рівненської області дана справа була прийнята до провадження.

30 травня 2016 року, рішенням господарського суду Рівненської області було відмовлено у задоволенні позову ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" про стягнення заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат за договором на купівлі-продажу природного газу. (т.3 а.с.137-140)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частково скасовуючи постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 23 грудня 2015 року та рішення господарського суду Рівненської області від 12 жовтня 2015 року, Вищий господарський суд України у своїй постанові зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили обставини щодо часу прострочення виконання відповідачем обов'язку з оплати відповідних обсягів газу за кожен місяць у спірний період, а відтак і не з'ясували належні до сплати відповідно до ст. 625 ЦК України суми інфляційних і 3% річних за відповідні періоди та належним чином не перевірили правильність нарахування позивачем сум пені за відповідні порушення.

На виконання вказівок Вищого господарського суду України, встановлено, що між сторонами був укладений Договір купівлі-продажу природного газу №13-132-Н, за умовами якого продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець - прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору. (а.с.12-17)

Також, судом встановлено, що на виконання умов вищезазначеного Договору позивачем протягом січня 2013 року - червня 2015 року було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 608 237 042,98 грн., що не заперечується відповідачем по справі.

Відповідач, на виконання пунктів 3.3., 3.4. Договору надіслав на адресу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" підписані та скріплені печаткою ПАТ "Рівнегаз" акти приймання-передачі природного газу за 2013 - 2014 роки та січень - червень 2015 року, які позивач зобов'язаний був підписати та повернути на адресу товариства і саме підписані акти приймання-передачі є підставою для проведення розрахунків по даному договору.

Однак, в порушення п.3.4. договору, позивач не повернув підписані, зі сторони НАК "Нафтогаз України", відповідачу направлені йому акти прийому-передачі природного газу, а тому, відповідно п.6.1. Договору №13-132-Н, у ПАТ "Рівнегаз" не виникало обов'язку проводити кінцеву оплату до 20 числа наступного поставки.

Проте, позивач, звернувся з позовними вимогами про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат у звязку з порушення строків оплати поставленого природного газу, відповідно до п.6.1 Договору купівлі продажу, з долученням до позовної заяви підписаних актів приймання-передачі природного газу не є підтвердженням їх повернення ПАТ "Рівнегаз".

Згідно зі ст. 1, ч.1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Тобто, первинний документ, у даному випадку акт приймання-передачі природного газу, має підтверджувати факт здійснення господарської операції з отримання природного газу за місяць.

А сам факт подання позовної заяви в суд із долученням підписаних актів приймання-передачі природного газу не є підтвердженням їх повернення ПАТ "Рівнегаз".

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Крім того, ст. 613 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України регламентовано, що у разі якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 538 ЦК України виконання свого обовязку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обовязку, є зустрічним виконанням зобовязання. При зустрічному виконанні зобовязання сторони повинні виконувати свої обовязки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту.

Пункт 6.1. Договору визначає строк здійснення оплати за поставлений газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, а також містить вказівку на те, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ проводиться на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі. Обовязок продавця повернути покупцеві один примірник оригіналу підписаного та скріпленого печаткою акту, який є підставою для остаточних розрахунків між сторонами, закріплений в п. 3.4. договору.

В розумінні ст. 538 ЦК України обовязок покупця здійснити остаточний розрахунок за поставлений газ є зустрічним по відношенню до обовязку продавця повернути підписані акти приймання-передачі, а тому відповідно до ч. 3 цієї ж статті у разі невиконання однією із сторін у зобовязанні свого обовязку, друга сторона має право зупинити виконання свого обовязку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що факт невиконання позивачем свого обовязку з повернення підписаних уповноваженою особою та скріплених печаткою актів приймання-передачі, унеможливлював здійснення відповідачем повної оплати за поставлений газ, оскільки саме в актах-приймання передачі сторони зазначають точний обсяг поставленого газу та суму, що підлягає до сплати, а тому підписані обома сторонами акти, у відповідності до пунктів 3.4. та 6.1. Договору, є підставою для остаточних розрахунків.

Проаналізувавши вищенаведені норми чинного законодавства, а також положення Договору купівлі-продажу природного газу №13-132-Н, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у звязку з невиконання позивачем свого обовязку щодо повернення підписаних актів приймання-передачі, у нього не виникло право вимоги виконання зустрічного зобовязання - здійснення відповідачем остаточного розрахунку за фактично переданий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, оскільки такий здійснюється на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу, якого позивач не повернув відповідачеві.

Інші заперечення позивача, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 43 ГПК України із всебічним, повним та обєктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для скасування рішення господарського суду та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 49, 105 ГПК України, у зв'язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 30.05.16 р. у справі №918/910/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №918/910/15 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Саврій В.А.