ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.06.2016 Справа № 905/1750/16

Суддя господарського суду Донецької області Гринько С.Ю. при секретарі судового засідання Татарині Б.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви:

за позовом Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів м. Нікополь Дніпропетровської області

до відповідача Приватне акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча м. Маріуполь Донецької області

про 284127,31 грн.

за участю представника позивача ОСОБА_1 довіреність від 16.09.2015 року,

СУТЬ СПОРУ:

23.05.2016 р. позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 284127,31 грн., з яких: 265991,51 грн. пеня за неналежне виконання грошових зобов'язань за договором, 18135,80 грн. 3% річних, нараховані у відповідності до ст. 625 Господарського процесуального кодексу України

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобовязань за договором № 151506/1406397 від 05.12.2014 р. за поставлену позивачем продукцію за залізничними накладними на підставі специфікацій. За несвоєчасне виконання грошового зобовязання нарахована пеня у відповідності до п.7.6 договору та 3% річних відповідно ст.625 Цивільного кодексу України.

Відповідач у відзиву на позов не визнає вимоги позову за наступним: ним сплачені всі виставлені рахунки, заборгованість на цей час відсутня; позивач не надав обґрунтованого розрахунку нарахованої пені і 3% річних із вартості несвоєчасно сплаченого товару, до суми яких незаконно вніс транспорті витрати і витрати, повязані з охороною товару; не надав докази виставлення рахунків.

Надано відповідачем клопотання про заміну відповідача його правонаступником Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», у звязку зі зміною назви товариства на момент порушення провадження даної справи. Клопотання судом задоволено, оскільки змінюється лише назва, а не організаційно-правова форма. При зміні організаційно-правової форми утворюється нова юридична особа-правонаступник, і процес цей кардинально відрізняється від зміни назви, при якому юридична особа продовжує існувати. У нього залишаються всі його права та обов'язки.

У заяві від 13.06.2016р. відповідач просить суд надати відстрочку виконання рішення на чотири місяця з дня набрання законної чинності рішення, обґрунтовуючи неможливість виконати рішення у встановлений законом строк фінансовим скрутним становищем.

У іншій заяві просить зменшити розмір пені, визначений судом до стягнення на 80%, обґрунтовуючи відсутністю боргу за товар, який сплачений несвоєчасно, період прострочки якого складає до 10 днів, що до співвідношення до суми нарахованої пені для підприємства є великим збитком. Підприємство знаходиться в зоні АТО, яке, не зважаючи на цей факт продовжує вести підприємницьку діяльність, не отримуючи бюджетних коштів.

29.06.2016 року представником позивача надано заперечення на всі заяви відповідача, вважає їх безпідставними та необґрунтованими за наступним: позивачу не надходило будь-яких письмових повідомлень від відповідача з приводу неможливості виконання своїх договірних зобовязань у встановлені договором строки, що на думку позивача є свідомим порушенням відповідачем, як субєктом господарювання, вимог ст. ст. 193, 226 Господарського кодексу України. З вимогою відповідача про відстрочку не погоджується з наступних підстав: відповідачем не наведені конкретні докази тяжкого фінансового становища підприємства; інфляційні процеси, на які посилається відповідач, негативно впливають і на господарську діяльність позивача; відсутні докази неможливості виконання судового рішення у встановлений законом строк; укладання відповідачем договору з позивачем 31.08.2015 року, коли проведення АТО було загальновідомим фактом, а тому посилання на цей факт відповідачем у клопотанні про відстрочку є безпідставним.

Відповідач не скористався своїм законним правом на участь в судовому засідання, про час і місце якого був належним чином повідомлений, про що свідчить підпис уповноваженої особи на рекомендованому повідомленні про отримання ухвалу суду.

Неявка представника відповідача не обмежує права суду на вирішення спору по суті за достатністю документів і відсутності відзиву на позов відповідно до ст. 75 ГПК України.

Перевіряючи надані позивачем документи до позовної заяви, якими він обґрунтовує позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши відзив на позов, його клопотання та заперечення, встановивши фактичні обставини та їх повноту, надавши юридичну оцінку цим обставинам, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача суми пені та 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за отриманий ним по договору поставки №151506/1406397 від 05.12.2014 року товар, який на час вирішення спору сплачений в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

При дослідженні тексту договору, на якій посилається позивач як на підставу своїх вимог, господарським судом встановлено, що за підписаним керівниками підприємств договором поставки №151506/1406397 від 05.12.2014 р. Постачальник (позивач) поставляє та передає у власність Покупця (відповідача), а Покупець приймає та сплачує товар на умовах, кількості та строк, вказані у специфікаціях до договору, які є його невідємними частинами.

Поставка товару виконується на умовах СРТ, залізнична станція Маріуполь сортувальний Донецькою залізницею. Партією поставки товару за договором є кількість товару, відвантаженого для перевезення по одній залізничній накладній (п.2.1).

Датою поставки вважається дата штемпелю на залізничній накладній станції Вантажовідправника (позивача) (п.2.3).

Поставка здійснюється за цінами, які обумовлені у відповідності з умовами поставки, вказуються у специфікаціях та включають у себе усі збори та інші обовязкові платежі, а також вартість тари, упаковки та інші витрати Постачальника, які повязані з поставкою товару (п.3.1)

Розрахунки за поставлену продукцію здійснюються відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача протягом 30-ти банківських днів з дати поставки товару. Позивач повідомляє відповідача о даті поставки товару шляхом передачі шляхом електронної та факсимільної пошти наступних документів: рахунок, копії залізничних квитанцій, сертифікати якості (п.3.4).

У випадку порушення строків оплати за поставлений товар, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період, за кожний день прострочки (п. 7.6).

Договір вступає в силу з 01.07.2015 року та діє до 01.03.2016 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання взятих на себе зобовязань за договором (п.8.6).

Враховуючи, що договір має всі істотні умови для даного виду, він вважається судом укладеним.

За своїм змістом та правовою природою договір № 151506/1406397 від 05.12.2014 р., на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

На виконання зазначеного договору та специфікацій позивач поставив відповідачу товар, який відповідачем сплачено несвоєчасно, що підтверджується наступними документами:

- специфікація № 8 залізничні накладні №№46483806, 46483780, 46489830 рахунок №201552 від 22.08.2015р. на суму 4414967,08 грн. сплачено 07.10.2015 року платіжним дорученням № 27980 кінцевий день оплати 05.10.2015 року;

- специфікація № 10 залізничні накладні №№ 46432225, 46432142, 46432175, 46432183, 46432134, 46432126, 46432167, 46432233, 46432191, 46432209, 46432159 рахунок №201556 від 21.08.2015р. на суму 17823098,57 грн. сплачено 07.10.2015 року платіжним дорученням № 27980, 08.10.2015р. № 28066, 19.10.2015р. № 28920 кінцевий день оплати 05.10.2015 року;

- специфікація № 9 залізнична накладна № 46483822 рахунок № 201572 від 22.087.2015р. на суму 1936769,03 грн. сплачено 07.10.2015 року платіжним дорученням № 27980 кінцевий день оплати 05.10.2015 року;

- специфікація № 10 залізнична накладна № 46743175 рахунок №201644 від 30.08.2015р. на суму 17318342,40 грн. сплачено 15.10.2015р. платіжним дорученням № 28506, 15.10.2015р. №28555, 19.10.2015р. № 28920 кінцевий день оплати 09.10.2015 року.

- специфікація № 8 залізничні накладні №№ 46736385, 46736310, 46736393 рахунок №201648 від 30.08.2015р. на суму 4271940,77 грн. сплачено 12.10.2015 року платіжним дорученням № 28367 кінцевий день оплати 09.10.2015 року

- специфікація № 12 залізнична накладна № 46705430 рахунок № 201650 від 28.08.2015р. на суму 1993256,33 грн. сплачено 12.10.2015 року платіжним дорученням № 28367, 19.10.2015 року № 28920 кінцевий день оплати 09.10.2015 року;

- специфікація № 12 залізнична накладна № 46736401 рахунок № 201651 від 30.08.2015р. на суму 1993256,33 грн. сплачено 12.10.2015 року платіжним дорученням № 28367 кінцевий день оплати 09.10.2015 року;

- специфікація № 12 залізничні накладні №№ 46705463, 46705422, 46705455, 46705414 рахунок № 201652 від 28.08.2015р. на суму 7678236,66 грн. сплачено 12.10.2015 року платіжним дорученням № 28367 кінцевий день оплати 09.10.2015 року;

- специфікація № 12 залізничні накладні №№ 4670520, 46705596 рахунок № 201653 від 30.08.2015р. на суму 3839118,32 грн. сплачено 19.10.2015 року платіжним дорученням № 28920 кінцевий день оплати 09.10.2015 року;

Дати отримання відповідачем поставленого товару підтверджуються штемпелями на вказаних залізничних накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем сплачений поставлений товар з порушенням строків, передбачених п. 3.4 договору - протягом 30-ти банківських днів з дати поставки товару.

Оскільки доведений факт прострочки виконання відповідачем грошового зобовязання за договором і цей факт не спростовується відповідачем, господарський суд вважає законними вимоги позивача щодо застосування неустойки та ст. 625 Цивільного кодексу України в частині нарахування на суму боргу несвоєчасно сплаченого товару 3% річних.

За прострочення виконання грошового зобовязання позивач вимагає з винної сторони сплати 3% річних в сумі 18135,80 грн., нарахованих за період з 06.10.2015 р. по 18.10.2015 р. по кожній окремій залізничній накладній, та пені відповідно до п. 7.6 договору в розмірі 265991,51 грн. за той самий період.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Вирішуючи спір в частині нарахування пені, господарський суд виходить з наступного:

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно главі 49 Цивільного кодексу України пеня являється способом забезпечення виконання зобовязань. Це значить, що зобовязання сплатити пеню, а також її розмір може встановлюватись виключно договором, укладеним в письмовій формі.

Пунктом 7.6 договору сторони передбачили, що у випадку порушення строків оплати за поставлений товар, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період, за кожний день прострочки.

За чинним законодавством, пеня стягується за кожний день прострочення боржника за грошовим зобовязанням аж до повного погашення ним боргу (до повного виконання грошового зобовязання). Однак, нарахування пеня обмежується відповідно до ст.3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22 листопада 1996 року, яким встановлено, що розмір пені, передбачений статтями 1 та 2 цього закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня не більш як за шість місяців. Крім того, щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) підпункт перший пункт 2 статті 258 Цивільного кодексу України застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Приймаючи до уваги, що сторонами договором передбачені: а) строк виконання грошового зобовязання; б) вид відповідальності за прострочення грошового зобовязання; в) розмір пені, а також доведено факт прострочення виконання боржником грошового зобовязання, господарський суд, зробивши власний розрахунок, задовольняє вимоги позивача в частині стягнення пені у розмірі 265991,51 грн., оскільки вона розрахована з урахуванням діючого законодавства.

Розглядаючи клопотання відповідача від 07.06.2016р. про зменшення розміру пені з посиланням на ч.1 ст.83 ГПК України, господарський суд враховує наступне:

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням господарського суду (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України, пункт 3 статті 83 ГПК).

При вирішення цієї заяви господарський суд враховує викладене в підпункті 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з подальшими змінами), а також в абзацах першому-четвертому пункту 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами).

Господарський суд об'єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При вирішенні питання про зменшення розміру неустойки (пені), господарський суд виходить з того факту, що прострочка виконання грошового зобовязання, яка явилась підставою для стягнення пені, виникла з початку 2015 року, коли на території міста знаходження підприємства відповідача проводилися і проводяться до наступного часу антитерористична операція та відповідачем не завдано значних збитків відповідачу, оскільки прострочка оплати поставленого товару майже у за всіма залізничними накладними складає один день та позивачем не надано доказів в підтвердження наявності збитків, а також приймає до уваги те, що, до відповідачем товар, прийнятий за спірним договором сплачений в повному обсязі.

Все вищевикладене господарський суд вважає винятковими випадками, які надають можливість господарському суду застосувати п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України і зменшити розмір пені на 50%, яка становить після зменшення 132995,75 грн.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання зобовязання. Таке нарахування є не зобовязанням кредитора, а його законним правом.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, господарський суд, провівши власний розрахунок, задовольняє вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних у розмірі 18135,80 грн.

Враховуючи, що спір виник з вини відповідача, позов задоволений, судові витрати покладаються на відповідача. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Розглядаючи заяву відповідача про надання відстрочки виконання рішення господарського суду по даній справі на чотири місяці з дати набрання законної сили рішення, господарський суд виходить з наступного.

Підставою для відстрочки виконання рішення господарського суду повинні бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення, або роблять його неможливим у строк, встановлений в наказі господарського суду.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд враховує матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини боржника у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у державі, наявність надзвичайних подій тощо.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи положення норм процесуального законодавства, при зверненні до суду з заявою про відстрочку виконання судового рішення заявником повинні бути доведені конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у встановлений строк.

Господарський суд на підставі п. 6 ст. 83 ГПК України, виходячи з загальних принципів реалізації своїх прав, наданих стороні ст. 22 ГПК України, обґрунтованості і доведеності всіх обставин справи, з огляду на всі представлені сторонами документи, дійшов висновку, що заява про відстрочення виконання рішення господарського суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Проведення антитерористичної операції на території Донецької області, на якій знаходиться підприємство відповідача, внаслідок чого відбулось падіння обсягів промислового виробництва на підприємстві відповідача не є винятковою обставиною для надання відстрочки судового рішення, оскільки неможливо передбачити строк закінчення АТО.

Приймаючи до уваги, що боржником не доведено конкретних обставини, що ускладнюють виконання рішення, або роблять його неможливим у строк, який буде встановлений в наказі господарського суду, господарський суд відмовляє у заяві відповідача про відстрочення виконання рішення строком на чотири місяці з дати набрання законної сили рішення.

Керуючись ст.ст. 49, 82, п.3 ст.83, 84, 85, 81-1 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів про стягнення 284127,31грн. з Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (, Донецька область, м. Маріуполь 87504, вул. Левченка, 1) на користь Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» (, Дніпропетровська область, м. Нікополь 53200, вул. Елекстрометалургів, 310) пеню у розмірі 132995,75 грн., 3% річних у розмірі 18135,80 грн., судові витрати у розмірі 4261,91 грн.

Суддя С.Ю. Гринько