ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" липня 2016 р.Справа № 922/3401/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Хечанян Г.В.

розглянувши справу

за позовом Корпорації "Співдружність Комп", с. Комунар
до Приватного підприємства "Імпульс-В", с. Комунар (перший відповідач), Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПУС ПЛЮС", м. Київ (другий відповідач), Приватного підприємства фірма "Сандра-Інтернешнел", м. Київ (третій відповідач), Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбізнес ЛТД", м. Київ (четвертий відповідач), Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс", м. Київ (п'ятий відповідач)
про визнання недійсними договорів, визнання права власності та витребування майна з чужого володіння,
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідачів - не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.06.2015 року було порушено провадження у справі № 922/3401/15 за позовом Корпорації "Співдружність КОМП" до ПП "Імпульс-В", ТОВ "ОПУС ПЛЮС", ПП фірма "Сандра-Інтернешнел", ТОВ "Укрбізнес ЛТД" та ТОВ "Легалплейс" про визнання недійсними договорів, визнання права власності та витребування майна з чужого володіння.

Цією ж ухвалою було задоволено клопотання позивача про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи та по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_2. Провадження у справі було зупинено.

Крім того, ухвалою від 12.06.2015 року позивача було зобов'язано надати суду докази оплати судового збору у встановлених порядку та розмірі; довідку про банківські реквізити та юридичну адресу позивача; належним чином засвідчену копію витягу про включення позивача та відповідачів до ЄДРЮОтаФОП, станом на день слухання справи в суді, із обовязковим зазначенням ідентифікаційного коду особи та її місця знаходження; письмове нормативно-правове обґрунтування позовних вимог; листування, повязане із укладанням, виконанням, зміною чи розірванням спірних договорів.

22.01.2016 року до господарського суду від ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_2 надійшло повідомлення про неможливість дати висновок експерта №10858.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.02.2016 року по справі № 922/3401/15 за позовом Корпорації "Співдружність КОМП", с. Комунар до Приватного підприємства "Імпульс-В, с. Комунар (перший відповідач), Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПУС ПЛЮС, м. Київ (другий відповідач), Приватного підприємства фірма "Сандра-Інтернешнел", м. Київ (третій відповідач), Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбізнес ЛТД", м. Київ (четвертий відповідач), Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс", м. Київ (п'ятий відповідач) про визнання недійсними договорів, визнання права власності та витребування майна з чужого володіння було задоволено клопотання позивача та по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза.

Проведення експертизи доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_2, провадження по справі зупинено до закінчення судової експертизи, а матеріали справи № 922/3401/15 направлені до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_2.

30.06.2016 року до господарського суду від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_2 надійшло повідомлення про неможливість дати висновок експерта №3089 по справі господарського спору №922/3401/15.

Ухвалою суду від 07.07.2016 року провадження по справі було поновлено та справу призначено до розгляду на 14.07.2016 року об 11:30.

Представники відповідачів правом на участь у судовому засіданні не скористалися, причину неявки не повідомили, витребуваних судом документів не надали. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресами, вказаними у позовній заяві та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

У судовому засіданні 14.07.2016 року представник позивача подав суду клопотання, в якому просить суд надати можливість ознайомитись з матеріалами справи та зробити відповідні фотокопії з них, та відкласти розгляд справи на іншу дату з метою подання позивачем додаткових доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, позов було подано до суду у червні 2015 року, останнє судове засідання призначено на 14 липня 2016 року, при тому, що ст. 69 ГПК України встановлено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Провадження у даній справі, порушене 12.06.2015 року, не одноразово зупинялося у звязку з поданням позивачем клопотань про призначення по справі судової експертизи, яка так і не була проведена у зв'язку з ненаданням запрошуваних у клопотання експерта матеріалів. Тобто фактично більше року спір залишається не вирішеним по суті.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Суд зазначає, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні, натомість вищевказані дії позивача, не узгоджуються з приписами частини 3 статті 22 ГПК України щодо обов'язку сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Отже, враховуючи викладене, суд відхиляє подане клопотання.

Пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначено одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів, здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В процесі розгляду даної справи господарський суд неодноразово зобов'язував позивача надати документи, необхідні для повного та всебічного розгляду справи, зокрема: докази оплати судового збору у встановлених порядку та розмірі; довідку про банківські реквізити та юридичну адресу позивача; належним чином засвідчену копію витягу про включення позивача та відповідачів до ЄДРЮОтаФОП, станом на день слухання справи в суді, із обовязковим зазначенням ідентифікаційного коду особи та її місця знаходження; письмове нормативно-правове обґрунтування позовних вимог; листування, повязане із укладанням, виконанням, зміною чи розірванням спірних договорів.

Проте вищезазначені вимоги суду позивачем не виконано.

Відповідно до п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, враховуючи ненадання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, що необхідні для вирішення спору та неявку позивача у судові засідання, суд вважає доцільним залишити позов без розгляду, відповідно до п. 5 ст. 81 ГПК України.

При цьому, суд не вбачає можливим ухвалити рішення у справі з наданих до неї документів виходячи з наступного.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Згідно п. п. 2, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі", обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, відсутність у матеріалах даної справи витребуваних судом доказів унеможливлює виконання вимог процесуального закону щодо обґрунтованості судового рішення. При цьому це стосується як позитивного (про задоволення позову) та к і негативного (про відмову в позові) рішення. Недопустимість доказування, котре ґрунтується на припущеннях унеможливлює як задоволення позовних вимог так і відмови в задоволенні цих вимог, адже останнє означатиме підтвердження в судовому порядку припущення про законність дій чи бездіяльності учасників судового процесу, без достатніх на то правових підстав.

За таких обставин, враховуючи відсутність витребуваних у позивача документів та відсутність пояснень представника позивача щодо питань, котрі виникли у суду з приводу обставин справи, що унеможливлює всебічний, повний та об'єктивний розгляд справи, суд залишає даний позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, п. 4 ст. 65, п. 5 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов залишити без розгляду.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 12 червня 2015 року по справі № 922/3401/15.

Суддя ОСОБА_3