КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2016 р. Справа№ 910/2267/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача: Гриценко В.В. (за довіреністю від 23.07.2015), Сервірог О.Б. (за довіреністю від 23.07.2015)

відповідача 1: Шумінська Ю.Ю. (за довіреністю від 04.01.2016)

відповідача 2: Швед Я.О. (за довіреністю від 26.01.2016)

третьої особи: Шумінська Ю.Ю. (за довіреністю від 13.06.2016)

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ангел-2001"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2016

у справі № 910/2267/16 (головуючий суддя Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ангел-2001"

до 1) Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

2) Комунального підприємства "Київський метрополітен"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Київська міська рада

про визнання договору поновленим та продовженим

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.04.2016 у справі №910/2267/16 відмовлено у задоволенні позову про визнання договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду поновленим та продовженим.

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ангел-2001" звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що відповідачі не мають права приймати рішення щодо укладення, продовження чи відмови в продовженні договору оренди, а Київрада не повідомляла позивача про не продовження договору оренди, тому позивач продовжив користуватися об'єктом оренди і договір вважається поновленим на новий строк.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 порушено апеляційне провадження, призначено розгляд апеляційної скарги на 11.07.2016.

08.07.2016 відповідач 2 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення, посилаючись на те, що він є стороною спірного договору і відповідно до умов має право повідомляти про відмову від його продовження на новий строк.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 11.07.2016 р., у зв'язку із смертю судді Синиці О.Ф, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/2267/16 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2016 колегією суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження.

11.07.2016 позивачем подано клопотання про дослідження доказів та витребування у відповідачів доказів щодо повноважень осіб, які підписували листи адресовані позивачу.

Відповідно до ст.77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 11 до 14 липня 2016 року.

13.07.2016 відповідачем 1 подано клопотання про долучення доказів щодо повноважень особи, яка підписувала листи, адресовані позивачу.

14.07.2016 відповідачем 2 подано клопотання про долучення доказів щодо повноважень особи, яка підписувала листи, адресовані позивачу.

14.07.2016 позивачем подано клопотання про долучення доказів - фотографій кіосків, які знаходяться на орендованих площах.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, посилаючись на те, що у відповідачів відсутні повноваження розпоряджатись майном за спірним договором, також заявили усне клопотання витребувати у другого відповідача оригінал листа про відмову від продовження договору;

Представник відповідача 1 і третьої особи заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що положенням про Департамент йому надано право надавати в оренду комунальне майно.

Представник відповідача 2 заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, майно передано відповідачу 2 в господарське відання, також вказала, що матеріали справи містять робочу копію листа позивачу, оригінал якого (на бланку підприємства) був направлений позивачу.

Колегією суддів відхилено клопотання представників позивача про витребування у першого відповідача оригіналу листа про відмову від продовження договору.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

03.05.2012 між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), правонаступником якого є відповідач 1 - Департамент комунальної власності м. Києва, як орендодавцем, позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Ангел-2001", як орендарем, та відповідачем 2 - Комунальним підприємством "Київський метрополітен", як підприємством (балансоутримувач), було укладено договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва в оренду № 247 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 12.04.2012 № 115 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроет", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря (об'єкт оренди), що знаходиться за адресою: станція метро "Видубичі" (вестибюль № 1), Б/Н, для торгівлі непродовольчими товарами.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що об'єктом оренди є частина переходу, визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроет", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 11,4 кв.м та зазначена в викопіюванні З схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього договору.

Відповідно до п.2.4 Договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП "Київський метрополітен".

У пункті 5.4 Договору сторони домовились, що орендар після закінчення строку дії цього договору має переважне право, за інших рівних умов, на продовження дії договору за умови належного виконання своїх обов'язків за цим Договором.

Згідно з п. 9.1 Договору він є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 01.04.2012 по 29.03.2015. У разі, якщо законом передбачене нотаріальне посвідчення і державна реєстрація, цей договір є укладеним з моменту державної реєстрації.

Згідно з пунктом 9.2 Договору усі зміни і доповнення до цього договору оформляються у письмовій формі і вступають в силу з моменту підписання їх сторонами.

У п. 9.4 Договору визначено, що він припиняється з-поміж іншого у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п. 9.7 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору.

На виконання умов Договору орендодавець та балансоутримувач передали, а орендар прийняв в орендне користування об'єкт оренди за Договором, що підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна від 03.05.2012.

За доводами позивача, які викладені у позовній заяві, після закінчення строку дії Договору орендодавець не заперечував проти продовження дії Договору та не робив заяв про його припинення та не направляв цих заяв орендарю, який продовжував користуватися об'єктом оренди протягом місяця після закінчення строку дії Договору та продовжує користуватися й надалі, тому, на думку позивача, Договір є поновленим та продовженим на той самий строк і на тих саме умовах, що в ньому зазначені.

Заперечуючи проти позову, відповідачу посилались на те, що відповідно до умов Договору вони направляли позивачу заяви про відмову від продовження договору.

Так, листом № 062/07/10-1001 від 02.02.2015 Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради повідомив орендаря про припинення укладеного між сторонами договору оренди у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Листом №183-НДД від 31.03.2015 Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулося до орендаря з повідомленням про закінчення терміну дії договору та вимогою про приведення об'єкту оренди в первинний стан та про передачу орендодавцю майна за актом приймання - передачі. Отримання відповідачем 10.04.2015 зазначеного повідомлення підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Листом за № 062/07/10-4849 від 29.04.2015 Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради повторно повідомив орендаря про припинення укладеного між сторонами договору оренди у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено. Вказаний лист про припинення договору оренди було направлено орендарю 29.04.2015, що разом з фактом його вручення позивачу підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимога позивача про визнання договору таким, що є поновленим та продовженим на тих самих умовах і на той самий термін, що зазначені в цьому договорі - не є законною та обґрунтованою, не була доведена належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягає.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено договір про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду, який за правовою природою є господарським договором оренди комунального майна.

Отже, внаслідок укладення вказаного договору між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України, а також Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Частиною 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 287 Господарського кодексу України орендодавцями щодо державного та комунального майна є органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим або місцевими радами управляти майном, - відповідно щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим або є у комунальній власності.

Згідно ч. 1 ст. 24 Господарського кодексу України управління господарською діяльністю у комунальному секторі економіки здійснюється через систему організаційно-господарських повноважень територіальних громад та органів місцевого самоврядування щодо суб'єктів господарювання, які належать до комунального сектора економіки і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

У відповідності до п. 1 ст. 29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Частиною 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено повноваження органів місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад здавати об'єкти права комунальної власності в оренду відповідно до закону.

Відповідно до п.5.4 Положення про Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (в редакції, яка діяла до 04.03.2016) Департамент відповідно до визначених галузевих повноважень виконує такі завдання, у тому числі у сфері оренди майна, здійснює повноваження орендодавця майна комунальної власності територіальної громади міста Києва у порядку, встановленому Київською міською радою.

Отже, Департамент має повноваження на передачу в оренду майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, у тому числі і спірних приміщень.

Правові засади використання державного та комунального майна шляхом передачі його в оренду фізичним та юридичним особам визначаються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Як вірно зазначив суд першої інстанції, оскільки згідно Договору позивачу передано в оренду об'єкт оренди, який належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, то правовідносини сторін спору щодо оренди комунального майна регулюються спеціальним нормативно - правовим актом у наведеній сфері, а саме: Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

За приписами ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Як вбачається із п. 9.1 Договору він є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 01.04.2012 по 29.03.2015.

Статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Статтею 26 цього ж Закону визначено, що договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

З наведених вище норм законодавства випливає, що можливість продовження дії договору оренди на той же термін і на тих же умовах законодавець поставив у залежність, зокрема, від відсутності волевиявлення однієї із сторін про припинення цього договору у зв'язку із закінченням терміну його дії, та зазначив про те, що таке волевиявлення має відбуватись у відповідні строки.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що будь-яке документальне підтвердження факту здійснення такої заяви на адресу контрагента припиняє договір оренди, без урахування того, чи отримано іншою стороною цю заяву, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено обов'язку орендодавців доводити факт отримання орендарями листів (заяв, повідомлень тощо) про припинення дії договорів оренди або ж пересвідчуватися в тому, чи отримував орендар повідомлення (заяви тощо) про припинення дії договору, які надсилаються, зокрема, в порядку ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", а передбачений лише обов'язок довести факт належного направлення такого повідомлення-заяви орендарю, яке буде свідчити про відсутність волевиявлення на продовження орендних правовідносин.

За змістом п. 9.7 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору.

З урахуванням того, що дія Договору закінчилася 29.03.2015, а повідомлення про припинення Договору було надіслано орендарю орендодавцем у встановлений п. 9.7 Договору та ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строк, то вказане свідчить про вчасне попередження орендаря про закінчення строку дії договору.

Отже, оскільки орендодавець фактично заперечив проти продовження терміну дії договору, про що повідомив орендаря у встановлені законом строки, Договір припинив свою дію 29.03.2015 у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Доводи позивача про відсутність повноважень у працівників відповідачів на підписання заяв про відмову від продовження договору спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Також, згідно з п. 6 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України одним із способів захисту прав та інтересів є зміна правовідношення, отже суд може захистити порушене право шляхом зміни умов договору за рішення суду.

У відповідності до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором; якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Частинами 1, 2 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Отже, за відсутності згоди (домовленості) сторін про зміну умов договору він може бути змінений на вимогу однієї із сторін за рішенням суду лише за наявності підстав, передбачених договором або законом.

Оскільки матеріалами справи не підтверджено досягнення згоди між сторонами у питанні зміни договору в частині продовження строку оренди, відповідно на вимогу однієї із сторін договору, судом може бути прийнято рішення про зміну правовідношення лише з підстав передбачених договором або законом, і наявність яких станом на момент вирішення спору судом не встановлена.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При прийнятті оскаржуваного судового рішення місцевий господарський суд, керуючись, зокрема, приписами наведених норм, на підставі повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи і перевірки їх наявними доказами, з урахуванням визначених позивачем меж позовних вимог, дійшов правомірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 12.04.2016 у справі № 910/2267/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ангел-2001" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 12.04.2016 у справі № 910/2267/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/2267/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець