УХВАЛА

13.07.2016Справа №910/21866/15

За скаргою Дочірнього підприємства «КМ Техно»

на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві

у справі 910/21866/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ес Бі Сі Джи»

до Дочірнього підприємства «КМ Техно»

про стягнення 795 464,36 грн.

Суддя: Демидов В.О.

Представники сторін:

від скаржника (відповідач) - Краснокутська Т.О. (дов. №27-05/2016 від 27.05.2016);

від позивача - не з'явився;

від ВДВС - Полінський В.А. (дов. №Д/13 від 11.04.2016);

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ес Бі Сі Джи» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства «КМ Техно» про стягнення 795 464,36 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 06.10.2015 р. у справі №910/21866/15 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Дочірнього підприємства «КМ Техно» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ес Бі Сі Джи» суму основної заборгованості в розмірі 526 972,14 грн., 3% річних у розмірі 13 030,44 грн., інфляційні втрати у розмірі 250 822,00 грн. та судовий збір в сумі 15 816,48 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 апеляційна скарга Дочірнього підприємства «КМ Техно» залишена без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2015 у справі №910/21866/15 - без змін.

11.01.2016 на виконання зазначеного рішення, господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

27.05.2016 Дочірнє підприємство «КМ Техно» звернулось до господарського суду міста Києва зі скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення виконавчого збору від 28.01.2016 у виконавчому провадженні №49807369.

На обґрунтування скарги відповідач ДП «КМ Техно» посилалось на те, що боржником було самостійно виконано рішення судів у справі №910/21866/15, а державним виконавцем не було вчинено жодних виконавчих дій.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 30.05.2016 розгляд скарги призначено на 05.07.2016.

15.06.2016 від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких останні наголошував на тому, що згідно наказу господарського суду м. Києва від 11.01.2016 та умов мирової угоди відповідач повністю сплатив всю суму заборгованості позивачу, після чого позивач подав до відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві заяву, якою повідомив про повне виконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем і про відсутність жодних претензій до відповідача.

05.07.2016 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові докази по справі, а також письмові пояснення.

05.07.2016 державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Полінський В.А. подав заперечення на скаргу, у яких просив відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі, посилаючись на те, що державним виконавцем було вжито усіх заходів примусового характеру для виконання рішення суду в повному обсязі зі стягненням виконавчого збору в дохід держави.

В судовому засіданні 05.07.2016 судом на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 12.07.2016.

06.07.2016 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

11.07.2016 скаржником через загальний відділ діловодства суду подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 12.07.2016 судом на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 13.07.2016.

В судове засідання 13.07.2016 з'явилися представники відповідача та ВДВС, надали пояснення по суті скарги.

Представник позивача не з'явився в судове засідання 13.07.2016, проте 12.07.2016 через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд вважає можливим розглянути скаргу відповідно до вимог ч. 2 ст. 121-2 ГПК України у відсутності представника позивача за наявними матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши документи і матеріали, які знаходяться в матеріалах справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення скарги, суд вважає за можливе її задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду м. Києва від 06.10.2015 у справі №910/21866/15 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Дочірнього підприємства «КМ Техно» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ес Бі Сі Джи» суму основної заборгованості в розмірі 526 972,14 грн., 3% річних у розмірі 13 030,44 грн., інфляційні втрати у розмірі 250 822,00 грн. та судовий збір в сумі 15 816,48 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 апеляційна скарга Дочірнього підприємства «КМ Техно» залишена без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2015 у справі №910/21866/15 - без змін.

11.01.2016 на виконання зазначеного рішення, господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва від 16.01.2016 відкрито виконавче провадження (ВП №49807369) з примусового виконання наказу господарського суду м. Києва №910/21866/15 від 11.01.2016 про стягнення з ДП «КМ Техно» суми основної заборгованості в розмірі 526 972,14 грн., 3% річних у розмірі 13 030,44 грн., інфляційних втрат у розмірі 250 822,00 грн. та судового збору в сумі 15 816,48 грн. та надано боржнику строк для самостійного виконання рішення суду до 23.01.2016.

Крім того постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва від 16.01.2016 накладено арешт на майно скаржника та оголошено заборону на його відчуження.

25.01.2016 боржник (відповідач) звернувся до ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві із заявою про відкладення виконавчих дій, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження була ним отримана тільки 25.01.2016.

Проте постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва від 28.01.2016 стягнуто з боржника ДП «КМ Техно» виконавчий збір у розмірі 80 664,11 грн.

Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва від 29.01.2016 накладено арешт на кошти боржника.

Як вбачається з матеріалів скарги відповідач погасив суму заборгованості, що підтверджується платіжними дорученнями №3 від 29.01.2016 на суму 400 000,00 грн, №11 від 19.02.2016 на суму 200 000,00 грн., №47 від 25.03.2016 на суму 200,00 грн., №45 від 25.03.2016 на суму 206 461,06 грн.

Заявою від 30.03.2016 №11 позивач звернувся до ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві з повідомленням про повне виконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем та відсутність жодних претензій до нього.

Відповідно до платіжного доручення №1459 від 20.05.2016 відповідачем ДП «КМ Техно» сплачено виконавчий збір у розмірі 80 664,11 грн.

Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва від 07.06.2016 у зв'язку із повною сплатою боргу виконавче провадження №49807369 закінчено та припинено чинність арешту майна боржника.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Окрім того, положеннями ч. 3 ст. 27 зазначеного закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року по справі № 3-217гс14.

Разом з тим судом не встановлено факту вчинення відділом державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження заходів примусового виконання рішення відповідно до вимог ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», якими є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Таким чином, врахувавши добровільну сплату відповідачем заборгованості за рішенням суду, а також відсутність вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду, суд дійшов висновку про те, що у державного виконавця не було правових підстав для стягнення з боржника ДП «КМ Техно» виконавчого збору у розмірі 80 664,11 грн.

Згідно зі ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Пунктом 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012 встановлено, що За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Якщо під час розгляду скарги господарським судом буде виявлено порушення законності або недоліки в діяльності органу Державної виконавчої служби, учасників виконавчого провадження, суд має вжити заходів, передбачених частинами першою і другою статті 90 ГПК.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги в частині визнання протиправною постанову державного виконавця, оскільки суд вправі виявивши порушення, допущені державною виконавчою службою, визнати дії чи бездіяльність незаконними, а наслідки таких дій недійсними.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає частково обґрунтованою скаргу Дочірнього підприємства «КМ Техно» на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Дочірнього підприємства «КМ Техно» на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві задовольнити частково.

2. Скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення виконавчого збору від 28.01.2016 у виконавчому провадженні №49807369.

3. В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Суддя В.О. Демидов