ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" липня 2016 р.Справа № 924/293/16

Господарський суд Хмельницької області у складі колегії суддів: Виноградова В.В. (головуючий), ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства „ОСОБА_3 національний кредит", м. Київ в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації - ОСОБА_4, м. Київ

до приватного підприємства "Аграрна компанія 2004", с. Попівці Волочиського району Хмельницької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

про зобов'язання повернути кошти

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_5 - за довіреністю від 02.09.2015 р.

від відповідача: ОСОБА_6 - за довіреністю від 18.01.2016 р.

віт третьої особи: не з'явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить (враховуючи заяви про зменшення розміру позовних вимог від 11.05.2016 р. та про зміну підстави позову від 24.05.2016 р.), зобов'язати відповідача повернути публічному акціонерному товариству "ОСОБА_3 національний кредит" грошові кошти в розмірі 2233592,21 грн., що одержані за нікчемною додатковою угодою №1 до договору №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р., обґрунтовуючи тим, що проведеною перевіркою додаткової угоди №1 до договору №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р. було виявлено, що вказаний договір є нікчемним з підстав, визначених п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки у зв'язку із незастосуванням перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою банк відмовився від власних майнових вимог, що потягло за собою необґрунтовану виплату відповідачу грошових коштів у розмірі 2233592,21 грн., який визначається як різниця між виплатою відсотків за ставкою 23% річних та виплатою відсотків за зниженою ставкою в розмірі 0,5% річних при достроковому розірванні договору відповідно до п. 2.9 договору. При цьому також посилається на положення ст. ст. 215, 216 ЦК України.

Зазначає, що в порушення приписів ч. 5 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відповідач не повернув банку кошти, отримані на підставі нікчемного правочину.

Аналізуючи фактичні обставини, які склалися між сторонами, акцентує увагу на тому, що розуміючи негативне фінансове становище банку, сторони договору №DL14/2014-147 від 28.03.2014р. з метою уникнення негативних наслідків для вкладника у вигляді втрати нарахованих відсотків уклали додаткову угоду №1 від 04.06.2015р. до договору №DL14/2014-147 від 28.03.2014р., внаслідок чого банк відмовився від власних майнових вимог щодо права утримати із суми депозиту, яка повертається вкладнику, різниці між сумою раніше сплачених вкладнику процентів, перерахованих за зниженою процентною ставкою. Зазначає, що жодної вигоди від вказаного правочину банк не отримав і обєктивно договір укладено не в інтересах банку.

При цьому посилається на положення ст. ст. 202, 203, 215 ЦК України, п. 2.5.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013р., ст. ст. 37, 38, 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні.

Повноважний представник відповідача у судовому засіданні та відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечили.

У відзиві на позов (від 11.04.2016 р.) відповідач зазначив, що відповідно до п. 1.10 договору депозитної лінії від 28.03.2014 р. №DL14/2014-147 відповідачем було подано заяву від 02.06.2015 р. за вих. № 401 про дострокове розірвання договору та повернення суми вкладного траншу. З посиланням на положення ст. ст. 1058, 1060, 1061 ЦК України стверджує, що 04.06.2015 р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до договору, якою п. 2.9 договору було викладено у новій редакції: "2.9. У випадку розірвання цього договору або договору траншу з ініціативи вкладника, проценти нараховуються та сплачуються без перерахування за весь час знаходження вкладу та/або вкладного траншу/траншів на депозитному рахунку". Зазначає, що пунктом 4.2 договору передбачено порядок дій банку у випадку дострокового повернення по ініціативі вкладника суми вкладу та/або вкладних траншів, який було дотримано позивачем (з врахуванням внесених змін до п.2.9 договору), та виплачено відповідачу проценти у повному обсязі згідно умов договору.

Посилаючись на положення ст. ст. 3, 6, 11, 509, 525, 526, 627, 1058, 1061, 1068 ЦК України, відповідач вказує, що додаткова угода на момент розгляду справи по суті є чинною, а докази оскарження її в судовому порядку позивачем не подано. З урахуванням положення ст. ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст. ст. 215, 216 ЦК України, стверджує, що виклавши п. 2.9 договору у новій редакції, сторони дійшли згоди про відсутність у депозитному договорі умови щодо виплати відсотків за депозитним договором за зменшеною ставкою у разі дострокового розірвання договору. Отже, вважає, що виплата банком відсотків за користування депозитом з розрахунку 23% річних є належним виконанням банком своїх зобов'язань за депозитним договором і не може вважатись відмовою банку від власних майнових вимог, відповідно відсутні підстави вважати додаткову угоду від 04.06.2015 р. нікчемною (відзив на позов від 30.05.2016 р.).

Також у додаткових письмових поясненнях від 13.07.2016р., посилаючись на положення ч. 4 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, зазначає, що підприємство взагалі не повідомлялось Фондом про нікчемність додаткової угоди №1 від 04.06.2015р. до договру від 28.03.2014 р. №DL14/2014-147. Вважає, що договір депозитної лінії припинив свою дію, коли банк виплатив йому суму вкладу та проценти, 04.06.2015 р.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повноважного представника в судове засідання не направила. На адресу суду надіслала письмові пояснення (від 07.06.2016 р.), в яких, посилаючись на положення ст. ст. 34, 44, 45, 47, 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" як спеціального закону у цих правовідносинах, підтримала позовні вимоги ПАТ "ОСОБА_3 національний кредит".

Розглядом матеріалів справи встановлено:

28.03.2014 р. між публічним акціонерним товариством "ОСОБА_3 кредит" (банк) та приватним підприємством "Аграрна компанія 2004" (клієнт) укладено договір депозитної лінії №DL14/2014-147 (далі - договір), згідно з п. 1.1 якого банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №2610.0.065106.005/980 на підставі наданих вкладником документів згідно вимог нормативно-правових актів ОСОБА_3 банку України та чинного законодавства України, строком розміщення коштів - з "28" березня 2014р. до "28" березня 2015р., що є строком дії договору.

Вкладник розміщує, а банк приймає на рахунок грошові кошти у національній валюті або іноземній валюті у вигляді вкладних траншів шляхом їх перерахування зі свого поточного рахунку в Хмельницьке відділення ПАТ "ОСОБА_3 кредит", МФО 320702 (п. 1.2 договору).

Сторони у п. 1.3 договору домовились, що впродовж терміну дії цього договору мінімальна сума вкладу не повинна бути менша ніж 1000 грн. 00 коп.

Строк розміщення вкладних траншів (окрім першого вкладного траншу) встановлюється в тексті відповідного договору траншу, та в будь-якому разі не може перевищувати строк дії цього договору (п. 1.4 договору).

Пунктом 1.5 договору передбачено, що повернення коштів, розміщених вкладником на рахунку, а також нарахування та сплата процентів з користування коштами на рахунку, здійснюється банком на умовах, визначених цим договором та договорами траншу. У випадку пролонгації договору/договору траншу вкладник надає до Банку заяву не пізніше ніж за день до дати закінчення строку дії договору/договору траншу та укладає відповідну додаткову угоду до договору/договору траншу.

Вкладник зобов'язується переказати грошові кошти для здійснення їх першого розміщення на рахунку (перший вкладний транш) у сумі 1000,00 гривень, але не менше суми, зазначеної у п. 1.3, не пізніше 3 робочих днів з дати укладання цього договору, на строк не менше строку дії договору відповідно до п. 1.1. зі сплатою відсотків за перший вкладний транш у розмірі 16.50 відсотків річних (п. 1.6 договору).

У п. 1.7 договору зазначено, що виплата банком суми вкладного траншу здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок вкладника, зазначений в п. 1.2 договору.

Умови розміщення кожного вкладного траншу, а саме: сума, розмір процентної ставки, строк розміщення (дата внесення і дата повернення), порядок розміщення і повернення вкладного траншу, визначаються сторонами у відповідному договорі траншу до цього договору, що є його невід'ємною частиною (п. 1.8 договору).

За умовами п. 1.9 договору банк повертає вкладнику кошти, перераховані останнім до банку для зарахування їх на рахунок, у разі: якщо сума переказу коштів, перерахованих вкладником для розміщення першого вкладного траншу на рахунку, є меншою за розмір суми, зазначений у п. 1.6 договору; якщо сума переказу коштів, перерахованих вкладником для розміщення вкладного траншу на рахунку, є меншою за розмір суми, зазначений у відповідному договорі траншу; якщо вкладник перерахував до банку грошові кошти для розміщення першого вкладного траншу на рахунок незалежно від суми пізніше дати укладання цього договору. Кошти, які надійшли до банку та згідно умов цього пункту договору не можуть бути зараховані на рахунок, ОСОБА_3 повертає на той самий рахунок, з якого такі кошти були перераховані до банку, не пізніше наступного робочого дня, що слідує за датою їх перерахування до банку.

У п. 1.10 сторони погодили, що дострокове повернення суми вкладного траншу або суми вкладу за ініціативою вкладника здійснюється банком тільки на підставі відповідної заяви вкладника. В разі досягнення сторонами згоди щодо дострокового повернення суми вкладу, повернення коштів здійснюється банком згідно розділу 4 цього договору.

Банк приймає на зберігання грошові кошти вкладника на умовах і в терміни, передбачені п. 1.3 - 1.10 цього договору (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.2 договору період нарахування процентів починається з наступного дня після надходження від вкладника грошових коштів і закінчується в той день, який передує поверненню грошових коштів вкладнику або списанню з рахунку вкладника.

Нарахування та сплата процентів здійснюється у валюті депозиту за фактичну кількість днів у місяці та році (28-29-30-31/365/366) не пізніше останнього робочого дня поточного місяця - за період з дня, наступного за днем залучення коштів, по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, в останній робочий день поточного місяця - за період з останнього робочого дня попереднього місяця, по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, та в день повернення суми депозиту - за період з останньої дати нарахувань процентів по день, що передує дню повернення суми депозиту (п. 2.3 договору).

Пунктом 2.4 договору передбачено, що сума процентів за вкладними траншами, яка належить до сплати вкладнику, в залежності від умов відповідного договору траншу перераховується на його поточний рахунок, зазначений у п. 1.2; або на депозитний рахунок, зазначений у п. 1.4 відповідного договору траншу, для збільшення суми вкладного траншу на суму нарахованих відсотків.

Якщо день повернення суми траншу та/або сплати процентів припадає на неробочий день банку, то повернення грошових коштів або сплата відсотків вкладнику здійснюється в перший наступний робочий день банку (п. 2.5 договору).

Згідно з п. 2.6 договору у випадку розміщення нового траншу на депозитний рахунок, день такого внесення не включається до розрахунку процентів на суму додатково внесених коштів.

За умовами п. 2.7 договору вкладник має право звернутися з проханням про дострокове розірвання договору та/або договору траншу і повернення суми вкладу та/або вкладного траншу в робочий день протягом операційного часу, письмово попередивши про це банк за 10 робочих днів до бажаної дати повернення суми вкладу та/або вкладного траншу, шляхом подання заяви про дострокове розірвання дії договору/договору траншу. Датою розірвання договору/договору траншу вважається дата повернення суми вкладу та/або вкладного траншу та нарахованих процентів вкладнику.

Банк повертає суму вкладу та/або вкладного траншу та нарахованих процентів протягом 10 днів з дня подання вкладником заяви про дострокове розірвання дії цього договору та/або договору траншу шляхом перерахування відповідної суми коштів на поточний рахунок вкладника, зазначений у п. 1.2 у порядку, що викладений у р. 4 (п. 2.8 договору).

Відповідно до п. 2.9 договору у випадку розірвання цього договору або договору траншу з ініціативи вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 0,5 процентів річних за весь період знаходження вкладу та/або вкладного траншу/траншів на депозитному рахунку. Якщо сума раніше сплачених вкладнику процентів перевищує суму процентів, що належить до виплати по перерахуванню, то різниця між ними утримується банком в момент дострокового повернення вкладу та/або вкладного траншу з суми вкладу та/або вкладного траншу чи вноситься вкладником на рахунок банку.

Обов'язки вкладника визначені п. 3.1 договору. Зокрема, вкладник зобов'язаний протягом 3 робочих днів з дня укладення договору перерахувати на рахунок грошові кошти у сумі та на строк розміщення першого вкладного траншу відповідно до умов п. 1.6 договору; дотримуватись умов розміщення коштів на рахунку та порядку їх повернення згідно умов цього договору (п. п. 3.1.1, 3.1.2 договору).

Пунктом 3.2 договору вкладнику надано право: здійснювати розміщення грошових коштів на рахунку та вимагати від банку повернення розміщених грошових коштів згідно умов розділу 1 цього договору; одержувати інформацію про стан рахунку; отримувати проценти, нараховані банком на суму кожного вкладного траншу згідно умов цього договору та договорів траншу.

Відповідно до п. 3.3 договору банк зобов'язаний: відкрити вкладнику вкладний (депозитний) рахунок і зараховувати на нього перераховані вкладником грошові кошти на умовах, визначених розділом 1 цього договору та договорами траншу; здійснювати нарахування та виплату процентів відповідно до умов договору та договорів траншу; в термін дати повернення вкладного траншу повернути суму такого вкладного траншу та виплатити суму процентів, нарахованих на суму цього траншу з дня, що слідує за датою останнього нарахування процентів, до дня, який передує даті повернення вкладного траншу, якщо інше не передбачено умовами п. п. 4.1, 4.2 договору шляхом перерахування коштів на відповідний поточний рахунок вкладника, зазначений у договорі. Якщо дата повернення вкладу/вкладного траншу припадає на неробочий вихідний або святковий день, то виконання банком своїх зобов'язань щодо повернення вкладу/вкладного траншу та виплати нарахованих процентів переноситься на наступний за ним перший робочий день банку.

У разі досягнення сторонами згоди щодо дострокового повернення суми вкладу, банк достроково повертає вкладнику всі суми вкладних траншів, що розміщені на рахунку станом на дату дострокового повернення, та виплачує вкладнику проценти за сумою кожного вкладного траншу згідно умов п. п. 4.1, 4.2 цього договору (п. 3.3.4 договору).

Згідно з п. 3.4 договору банк має право, зокрема: у випадку зміни економічної ситуації на фінансовому ринку України, облікової ставки ОСОБА_3 банку України тощо, направити вкладнику письмові пропозиції щодо зміни процентної ставки за користування вкладним траншем/траншами рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Вкладник письмово повідомляє банк про результати розгляду пропозиції протягом 10 календарних днів після одержання рекомендованого листа з повідомленням про вручення. У випадку, якщо вкладник погоджується зі зміною процентних ставок, оформлюється додатковий договір про внесення змін до договору/договору траншу, який підписується сторонами (п. п. 3.4.4, 3.4.5 договору).

Порядок дострокового повернення вкладу сторони врегулювали у п. 4 договору. Так, у разі дострокового повернення по ініціативі банку суми вкладу та/або вкладного траншу, банк в день такого дострокового повернення здійснює наступні дії, а саме: виплачує вкладнику суму процентів, нарахованих на суму вкладного траншу, який повертається, з дня, що слідує за датою останнього нарахування процентів, до дня, який передує такій даті дострокового повернення, шляхом перерахування коштів на рахунок вкладника, зазначений у п. 1.2 цього договору або договору траншу; при цьому нарахування таких процентів здійснюється банком за ставкою, розмір якої визначений у цьому договорі/договорі траншу; повертає залишок суми такого вкладу та/або вкладного траншу на поточний рахунок Вкладника, визначений у п. 1.2 (п. 4.1 договору).

За умовами, викладеними у п. 4.2 договору, в разі дострокового повернення по ініціативі вкладника суми вкладу та/або вкладних траншів, банк в день такого дострокового повернення здійснює наступні дії, а саме: здійснює перерахування процентів на суму вкладу та/або вкладного траншу з дня, що слідує за датою розміщення вкладу та/або вкладного траншу на депозитному рахунку, до дня, який передує такій даті дострокового повернення за ставкою, що визначена у п. 2.9; утримує суму зайво нарахованих та виплачених процентів із суми вкладу та/або вкладного траншу якщо виплачена сума відсотків перевищує суму, належну до виплати вкладнику згідно умов п. п. 2.9, 4.2.1; повертає залишок суми такого вкладу та/або вкладного траншу на поточний рахунок вкладника, визначений у п. 1.2.

Укладаючи цей договір, вкладник дає згоду банку на вчинення дій, передбачених пунктами 4.1, 4.2 цього договору (п. 4.3 договору).

Відповідно до п. 7.7 договору всі інші зміни та доповнення до цього договору, в тому числі щодо зміни розміру процентної ставки за користування депозитом, мають бути вчинені в письмові формі та підписані належним чином сторонами з обов'язковим посиланням на цей договір.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін і скріплення підписів печатками сторін та діє до моменту повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (п. 7.11 договору).

Договір підписаний представниками сторін, скріплений відтисками печаток сторін.

24.03.2015р. між сторонами було укладено додаткову угоду про внесення змін №08 до договору депозитної лінії №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р., якою внесено такі зміни: „1.1. Депозит залучається з 28 березня 2014 р. до 03 квітня 2016 р.; 1.6. Банк сплачує вкладнику процентну ставку за користування депозитом у розмірі 23.00 (двадцять три) процентів річних.

28.02.2014 р. сторонами договору було укладено договір траншу, за умовами п. 1 якого відповідно до умов договору депозитної лінії №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р. (основний договір) сторони досягли згоди про розміщення вкладником на депозитний рахунок №6005/2610.8.065106.007/980, відкритий у Хмельницькому відділенні ПАТ "ОСОБА_3 кредит", МФО 320702 грошових коштів (вкладний транш) із встановленням наступних умов розміщення вкладного траншу: сума вкладного траншу - 2500000,00 грн.; строк розміщення вкладного траншу - 30 календарних днів з 28.03.2014 р. до 27.04.2014 р.; процентна ставка за користування вкладним траншем - 23 відсотки річних (п. п. 1.1 - 1.3 договору траншу від 28.02.2014 р.).

Згідно з п. 1.4 зазначеного договору траншу нараховані відсотки перераховуються вкладнику на його поточний рахунок, відкритий у ХФ ПАТ "ОСОБА_3 кредит".

Договорами про внесення змін №10 від 16.01.2015 р., № 11 від 17.02.2015 р., №14 від 24.04.2015 р. до договору траншу від 28.03.2014 р. сторони договору виклали пп. 1.2 п. 1 ст. 1 цього договору траншу в наступних редакціях відповідно: "1.2 Строк розміщення вкладного траншу: з 28.03.2014 р. до 26.02.2015 р.", "1.2 Строк розміщення вкладного траншу: з 28.03.2014 р. до 26.03.2015 р." та "1.2 Строк розміщення вкладного траншу: з 28.03.2014 р. до 05.12.2015 р.".

08.04.2014 р. сторонами договору було укладено договір траншу, згідно з п. 1 якого відповідно до умов договору депозитної лінії №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р. (основний договір) сторони досягли згоди про розміщення вкладником на депозитний рахунок №6005/2610.8.065106.008/980, відкритий у Хмельницькому відділенні ПАТ "ОСОБА_3 кредит", МФО 320702 грошових коштів (вкладний транш.

Визначено, що сума вкладного траншу - 1000000,00 грн.; строк розміщення вкладного траншу -31 календарний день з 08.04.2014 р. до 09.05.2014 р.; процентна ставка за користування вкладним траншем - 12,5 відсотків річних (п. п. 1.1 - 1.3 договору траншу від 08.04.2014 р.).

Нараховані відсотки перераховуються вкладнику на його поточний рахунок №8001, відкритий у ХФ ПАТ "ОСОБА_3 кредит" (п. 1.4).

Договорами про внесення змін №10 від 06.01.2015 р., № 11 від 04.02.2015 р., №14 від 24.04.2015 р. до договору траншу від 08.04.2014 р. сторони договору виклали пп. 1.2 п. 1 ст. 1 цього договору траншу в наступних редакціях відповідно: "1.2 Строк розміщення вкладного траншу: з 08.04.2014 р. до 09.02.2015 р.", "1.2 Строк розміщення вкладного траншу: з 08.04.2014 р. до 09.03.2015 р." та "1.2 Строк розміщення вкладного траншу: з 08.04.2014 р. до 05.12.2015 р.".

10.04.2014 р. сторонами договору було укладено договір траншу, згідно з яким відповідно до умов договору депозитної лінії №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р. (основний договір) сторони досягли згоди про розміщення вкладником на депозитний рахунок №6005/2610.8.065106.009/980, відкритий у Хмельницькому відділенні ПАТ "ОСОБА_3 кредит", МФО 320702 грошових коштів (вкладний транш) в сумі 2460000,00 грн., строком розміщення вкладного траншу 31 календарний день з 10.04.2014 р. до 11.05.2014 р., з процентною ставкою за користування вкладним траншем - 23 відсотки річних (п. п. 1.1 - 1.3 договору траншу від 10.04.2014 р.).

Договорами про внесення змін №10 від 06.01.2015 р., № 11 від 04.02.2015 р., №14 від 24.04.2015 р. до договору траншу від 10.04.2014 р. сторони договору виклали пп. 1.2 п. 1 ст. 1 цього договору траншу в наступних редакціях відповідно: "1.2 Строк розміщення вкладного траншу: з 10.04.2014 р. до 12.02.2015 р.", "1.2 Строк розміщення вкладного траншу: з 10.04.2014 р. до 12.03.2015 р." та "1.2 Строк розміщення вкладного траншу: з 10.04.2014 р. до 05.12.2015 р.".

29.04.2014 р. сторонами договору було укладено договір траншу, за мовами п. 1 якого відповідно до умов договору депозитної лінії №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р. (основний договір) сторони досягли згоди про розміщення вкладником на депозитний рахунок №6005/2610.8.065106.010/980, відкритий у Хмельницькому відділенні ПАТ "ОСОБА_3 кредит", МФО 320702 грошових коштів (вкладний транш) у сумі 481000,00 грн., строком розміщення вкладного траншу - 31 календарний день з 29.04.2014 р. до 30.05.2014 р., з процентною ставкою за користування вкладним траншем - 23 відсотки річних (п. п. 1.1 - 1.3 договору траншу від 29.04.2014 р.). При цьому нараховані відсотки перераховуються вкладнику на його поточний рахунок, відкритий у ХФ ПАТ "ОСОБА_3 кредит" (п. 1.4 договору).

Договорами про внесення змін №10 від 17.02.2015 р., № 11 від 24.03.2015 р., №12 від 24.04.2015 р. до договору траншу від 29.04.2014 р. сторони договору виклали пп. 1.2 п. 1 ст. 1 цього договору траншу в наступних редакціях відповідно: "1.2 Строк розміщення вкладного траншу: з 29.04.2014 р. до 27.03.2015 р.", "1.2 Строк розміщення вкладного траншу: з 29.04.2014 р. до 05.05.2015 р." та "1.2 Строк розміщення вкладного траншу: з 29.04.2014 р. до 05.12.2015 р.".

03.07.2014 р. сторонами договору було укладено договір траншу, за мовами п. 1 якого відповідно до умов договору депозитної лінії №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р. (основний договір) сторони досягли згоди про розміщення вкладником на депозитний рахунок №6005/2610.8.065106.011/980, відкритий у Хмельницькому відділенні ПАТ "ОСОБА_3 кредит", МФО 320702 грошових коштів (вкладний транш) в сумі 1000000,00 грн., строком розміщення вкладного траншу з 03.07.2014 р. до 08.08.2014 р., процентна ставка за користування вкладним траншем - 23 відсотків річних (п. п. 1.1 - 1.3 договору траншу від 03.07.2014 р.).

Договорами про внесення змін №10 від 24.03.2015 р., № 11 від 24.04.2015 р. до договору траншу від 03.07.2014 р. сторони договору виклали пп. 1.2 п. 1 ст. 1 цього договору траншу в наступних редакціях відповідно: "1.2 Строк розміщення вкладного траншу: з 03.07.2014 р. до 05.05.2015 р.", "1.2 Строк розміщення вкладного траншу: з 03.07.2014 р. до 05.12.2015 р.".

18.08.2014 р. сторонами договору було укладено договір траншу №DL14/2014-147-8 до договору депозитної лінії №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р. (основний договір) відповідно доя кого сторони досягли згоди про розміщення вкладником на депозитний рахунок №6005/2610.8.065106.013/980, відкритий у Хмельницькому відділенні ПАТ "ОСОБА_3 кредит", МФО 320702 грошових коштів (вкладний транш) в сумі 2000000,00 грн., строком розміщення вкладного траншу - 34 календарних дні з 18.08.2014 р. до 21.09.2014 р., процентна ставка за користування вкладним траншем - 23 відсотки річних (п. п. 1.1 - 1.3 договору траншу від 18.08.2014 р.).

Договором про внесення змін №10 від 24.04.2015 р. до договору траншу від 18.08.2014 р. сторони договору виклали пп. 1.2 п. 1 ст. 1 цього договору траншу в наступній редакції: "1.2 Строк розміщення вкладного траншу: з 18.08.2014 р. до 05.12.2015 р.".

У зазначених вище договорах траншу у п. п. 1.5, 2-4 зазначено, що вкладник розміщує суму вкладного траншу на рахунок, вказаний у п. 1 цих договорів траншу, не пізніше 3 днів з дати укладення договорів траншу. Договори траншу є невід'ємними частинами основного договору. З дати набрання чинності договорами траншу умови основного договору діють в частині, що не суперечить та не врегульована цими договорами траншу та сторони підтверджують свої зобов'язання за ними. Всі поняття та терміни, що використовуються в цих договорах траншу, слід розуміти в значенні, визначеному основним договором, з урахуванням положень цих договорів траншу. Договора траншу набирають чинності з дати їх акцептування банком шляхом їх підписанням уповноваженим представником та скріплення печаткою банку.

Договора траншу підписані представниками сторін, скріплені відтисками їхніх печаток.

Крім того, у вищезазначених договорах про внесення змін до договору траншу від 28.03.2014 р. зазначено, зокрема, що умови договору траншу, що змінені цими договорами, починають діяти з моменту набрання чинності цими договорами. Ці договора набирають чинності з моменту їх підписання сторонами (представниками сторін) та скріплення підпису представника банку печаткою, і є невід'ємними частинами договору траншу (п. п. 2, 3 договорів про внесення змін).

Згідно з виписками по особовому рахунку за період з 28.03.2014 р. по 09.03.2016 р. відповідачем перераховано на депозитний рахунок у ПАТ "ОСОБА_3 кредит кошти в сумі 9442000,00 грн.

02.06.2015 р. відповідач звернувся до начальника Хмельницького відділення ПАТ "ОСОБА_3 кредит" з листом №401, в якому просив, зокрема, достроково розірвати договір депозитної лінії №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р. та виплатити нараховані відсотки по депозитному договору в повному обсязі за фактичний термін користування вкладом.

04.06.2015р. між сторонами укладено додаткову угоду №1 від 04.06.2015 р. до договору банківського вкладу №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р., яка підписана та скріплена відтисками печаток сторін. Відповідно до цієї додаткової угоди сторони виклали п. 2.9 депозитного договору в новій наступній редакції: "2.9. У випадку розірвання цього договору або договору траншу з ініціативи вкладника, проценти нараховуються та сплачуються без перерахування за весь період знаходження вкладу та/або вкладного траншу/траншів на депозитному рахунку".

Умови депозитного договору, що змінені цією додатковою угодою, починають діяти з моменту набрання чинності цією додатковою угодою. Ця додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами (представниками сторін) та скріплення підпису представника банку печаткою, і є невід'ємною частиною депозитного договору. Умови депозитного договору, що не змінені цією додатковою угодою, діють в частині, що не суперечать умовам цієї додаткової угоди. Тлумачення всіх термінів у цій додатковій угоді відповідає їх тлумаченню в депозитному договорі (п. п. 2-5 додаткової угоди №1 від 04.06.2015 р.).

Відповідно до наданих позивачем розрахунків процентів та виписок по особовому рахунку позивач перерахував відповідачу 2283658,75 грн. процентів (за договором №DL14/2014-147-2 від 28.03.2014 р. 269,07 грн., №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р. 672671,23 грн., №DL14/2014-147-3 від 08.04.2-14 р. 265287,70 грн., №DL14/2014-147-4 від 10.04.2014 р. 649507,43 грн., №DL14/2014-147-5 від 29.04.2014 р. 121238,36 грн., №DL14/2014-147-6 від від 03.07.2014 р. 210465,78 грн., №DL14/2014-147-8 від 18.08.2014 р. 364219,18 грн.).

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ОСОБА_3 національний кредит на адресу відповідача було направлено повідомлення №04-08/2658, №04-08/2657, №04-08/2656, №04-08/2655, №04-08/2654, №04-08/2653 від 01.12.2015 р., 04-08/2717 від 03.12.2015 р. з проханням протягом 3 днів з дати отримання повідомлень повернути грошові кошти у розмірі відповідно 635387,70 грн., 356301,37 грн., 259520,58 грн., 205890,44 грн., 118602,74 грн., 246,58 грн., 657626,08 грн. як такі, що отримані відповідачем на підставі недійсних правочинів з підстав, визначених п. 1. ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб у зв'язку із незастосуванням перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою та відмовою банку від власних майнових вимог, що потягло за собою необґрунтовану виплату грошових коштів відповідачу, що виявлено за результатами проведеної позивачем перевірки договорів до договорів банківського вкладу „Депозитна лінія короткострокова гривня (щомісячна виплата відсотків) відповідно №DL14/2014-147-4 від 10.04.2014 р., № №DL14/2014-147-8 від 18.08.2014 р., №DL14/2014-147-3 від 08.04.2014 р., №DL14/2014-147-6 від 03.07.2014 р., №DL14/2014-147-5 від 29.04.2014 р., №DL14/2014-147-2 від 28.03.2014 р., №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р. (копії описів вкладення до цінного листа №06205654, №06205778 та фіскальних чеків №3278 від 02.12.2015 р., №3404 від 03.12.2015 р.).

Позивачем в матеріали справи надано копії: заяви ПАТ "ОСОБА_3 національний кредит" (№15-05/1035 від 02.10.2015 р.) про вчинення кримінального правопорушення, постанови слідчого (від 07.10.2015 р.) про проведення аналітичного дослідження окремих питань діяльності ПАТ "ОСОБА_3 національний кредит" щодо дотримання вимог законодавства, повідомлення (від 24.02.2015 р. №13/1/-19903/5) про проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні та приєднання до його матеріалів заяв Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, аудиторського висновку (від 15.03.2016 р.) служби внутрішнього аудиту ПАТ "ОСОБА_3 національний кредит" за результатами аудиту вкладних операцій.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача повернути 2233592,21 грн. нарахованих процентів за додатковою угодою №1 до договору №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р., яка відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб є нікчемною.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ст. 173 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

З матеріалів справи убачається, що 28.03.2014 р. між публічним акціонерним товариством "ОСОБА_3 кредит" (банк) та приватним підприємством "Аграрна компанія 2004" (клієнт) укладено договір депозитної лінії №DL14/2014-147, відповідно до якого банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №2610.0.065106.005/980. При цьому сторонами укладено відповідні договори траншу до цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Стаття 1060 Цивільного кодексу України передбачає, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

За положеннями ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з пп. 7.1.1 п. 7.1 ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умов договору. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами ОСОБА_3 банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками (пп. 7.1.4 п. 7.1 ст. 7 цього Закону).

Правовідносини, що виникають під час відкриття банками, їх відокремленими підрозділами, які здійснюють банківську діяльність від імені банку, та філіями іноземних банків в Україні, поточних і вкладних (депозитних) рахунків у національній та іноземних валютах суб'єктам господарювання, фізичним особам, іноземним представництвам, нерезидентам-інвесторам, ініціативній групі з проведення всеукраїнського референдуму регулюються Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою Правління ОСОБА_3 банку України від 12.11.2003 р. №492, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 р. за №1172/8493 (далі - Інструкція).

За п. 1.5 Інструкції умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції.

Банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору (п. 1.8 Інструкції).

Згідно з п. 1.1 договору депозитної лінії №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р. банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №2610.0.065106.005/980 на підставі наданих вкладником документів згідно вимог нормативно-правових актів ОСОБА_3 банку України та чинного законодавства України, строком розміщення коштів - з "28" березня 2014р. до "28" березня 2015р., що є строком дії договору. Додатковою угодою №8 від 24.03.2015 р. встановлено строк залучення депозиту до 03.04.2016 р. та процентну ставку за користування депозитом в розмірі 23 проценти річних.

За умовами п. 1.2 зазначеного договору вкладник розміщує, а банк приймає на рахунок грошові кошти у національній валюті або іноземній валюті у вигляді вкладних траншів шляхом їх перерахування зі свого поточного рахунку в Хмельницькому відділенні ПАТ „ОСОБА_3 національний кредит.

При цьому строк розміщення вкладних траншів (окрім першого вкладного траншу) встановлюється в тексті відповідного договору траншу, та в будь-якому разі не може перевищувати строк дії цього договору (п. 1.4 договору).

Як свідчать матеріали справи, сторонами відповідно до умов договору депозитної лінії №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р. були укладені договори траншу грошових коштів із встановленням умов (сум, строків, процентної ставки) розміщення вкладних траншів.

На виконання умов договору депозитної лінії та договорів траншу відповідачем перераховано на депозитний рахунок у ПАТ "ОСОБА_3 кредит кошти в сумі 9442000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по особовому рахунку за період з 28.03.2014 р. по 09.03.2016 р. та не заперечується сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1061 Цивільного кодексу України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Пунктом 1.5 договору депозитної лінії передбачено, що повернення коштів, розміщених вкладником на рахунку, а також нарахування та сплата процентів за користування коштами на рахунку, здійснюється банком на умовах, визначених цим договором та договорами траншу. У випадку пролонгації договору/договору траншу вкладник надає до банку заяву не пізніше ніж за день до дати закінчення строку дії договору/договору траншу та укладає відповідну додаткову угоду до договору/договору траншу. У п. 1.7 договору зазначено, що виплата банком суми вкладного траншу здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок вкладника, зазначений в п. 1.2 договору.

Умови розміщення кожного вкладного траншу, а саме: сума, розмір процентної ставки, строк розміщення (дата внесення і дата повернення), порядок розміщення і повернення вкладного траншу, визначаються сторонами у відповідному договорі траншу до цього договору, що є його невід'ємною частиною (п. 1.8 договору).

Частиною 1 статті 1066 Цивільного кодексу України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 3 статті 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

За умовами п. 2.7 договору депозитної лінії вкладник має право звернутися з проханням про дострокове розірвання договору та/або договору траншу і повернення суми вкладу та/або вкладного траншу в робочий день протягом операційного часу, письмово попередивши про це банк за 10 робочих днів до бажаної дати повернення суми вкладу та/або вкладного траншу, шляхом подання заяви про дострокове розірвання дії договору/договору траншу. Датою розірвання договору/договору траншу вважається дата повернення суми вкладу та/або вкладного траншу та нарахованих процентів вкладнику.

Банк повертає суму вкладу та/або вкладного траншу та нарахованих процентів протягом 10 днів з дня подання вкладником заяви про дострокове розірвання дії цього договору та/або договору траншу шляхом перерахування відповідної суми коштів на поточний рахунок вкладника, зазначений у п. 1.2 у порядку, що викладений у р. 4 (п. 2.8 договору).

При цьому положеннями п. 2.9 договору передбачено, що у випадку розірвання цього договору або договору траншу з ініціативи вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 0,5 процентів річних за весь період знаходження вкладу та/або вкладного траншу/траншів на депозитному рахунку. Якщо сума раніше сплачених вкладнику процентів перевищує суму процентів, що належить до виплати по перерахуванню, то різниця між ними утримується банком в момент дострокового повернення вкладу та/або вкладного траншу з суми вкладу та/або вкладного траншу чи вноситься вкладником на рахунок банку.

02.06.2015 р. відповідач звернувся до начальника Хмельницького відділення ПАТ "ОСОБА_3 кредит із заявою про дострокове розірвання договору депозитної лінії №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р. та виплату процентів, в результаті чого згідно з п. 2. 9 договору банк повинен був сплатити проценти за ставкою 0,5% річних за весь період знаходження вкладу та/або вкладного траншу/траншів на депозитному рахунку

Однак 04.06.2015р. між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1 від 04.06.2015 р. до договору банківського вкладу №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р., відповідно до якої виклавши п. 2.9 депозитного договору в новій редакції, банк прийняв на себе зобовязання сплатити відповідачу у випадку розірвання депозитного договору або договору траншу з ініціативи вкладника, суму процентів без перерахування за весь період знаходження вкладу та/або вкладного траншу/траншів на депозитному рахунку за зниженою відсотковою ставкою.

Цього ж дня позивачем виплачено відповідачу 2283658,75 грн. процентів (за договором №DL14/2014-147-2 від 28.03.2014 р. 269,07 грн., №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р. 672671,23 грн., №DL14/2014-147-3 від 08.04.2-14 р. 265287,70 грн., №DL14/2014-147-4 від 10.04.2014 р. 649507,43 грн., №DL14/2014-147-5 від 29.04.2014 р. 121238,36 грн., №DL14/2014-147-6 від 03.07.2014 р. 210465,78 грн., №DL14/2014-147-8 від 18.08.2014 р. 364219,18 грн.), що підтверджується розрахунками процентів, наданими позивачем, та виписками по особовому рахунку та визнається сторонами.

На підставі постанови Правління ОСОБА_3 банку України від 05.06.2015 р. №358 Про віднесення Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 кредит до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.06.2015р. прийнято рішення №114 Про запровадження тимчасової адміністрації, відповідно до якого в ПАТ ОСОБА_3 кредит з 08.06.2015 р. була запроваджена тимчасова адміністрація строком з 08.06.2015 р. по 07.09.2015 р. включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ ОСОБА_3 Кредит Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №126 від 03.07.2015 р. здійснено заміну уповноваженої особи Фонду на провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків департаменту запровадження процедури тимчасової адміністрації ОСОБА_4 з 03.07.2015 р. На підставі цього рішення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб видано наказ від 03.07.2015 р. №208 про призначення ОСОБА_4 уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ ОСОБА_3 Кредит.

Згідно з постановою Правління ОСОБА_3 Банку України №563 від 28.08.2015 р. було вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ ОСОБА_3 кредит з 31 серпня 2015 р.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №159 від 28.08.2015 р. та на виконання постанови НБУ №563 від 28.08.2015 р. припинено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ ОСОБА_3 Кредит з 31.08.2015 р., розпочато процедуру ліквідації ПАТ ОСОБА_3 Кредит та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ ОСОБА_3 Кредит, визначені статтями 37 та 38, частинами 1 та 2 статті 48 Закону, ОСОБА_4. На підставі цього рішення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб видано наказ від 28.08.2015 р. №276 про призначення ОСОБА_4 уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ ОСОБА_3 Кредит та делегувати йому відповідні повноваження ліквідатора на один рік по 30.08.2016 р.

Оголошення про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації ПАТ ОСОБА_3 Кредит було опубліковано в газеті Голос України № 162 (6166) від 03.09.2015 р.

При цьому процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідація банків врегульована Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, який є спеціальним законом.

Зокрема, приписами статті 1 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Закон) встановлено, що його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та ОСОБА_3 банку України.

Відповідно до ст. 2 Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, у спорах, повязаних з виконанням банку, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед кредиторами, норми Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 34 Закону Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення ОСОБА_3 банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

За приписами ч. 1, 2 ст. 3 Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є обєктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є субєктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 36 Закону з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Частинами 1, 2, ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб встановлено, що уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів, вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Як зазначає позивач, проведеною на підставі ст. 38 Закону перевіркою договорів (інших правочинів), укладених банком протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), в тому числі депозитного договору №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р. з додатками та додаткових угод до нього, виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку, було виявлено нікчемність додаткової угоди №1 від 04.06.2015 р. На підставі ч. 4 ст. 38 Закону Фондом було надіслано повідомлення №04-08/2658, №04-08/2657, №04-08/2656, №04-08/2655, №04-08/2654, №04-08/2653 від 01.12.2015 р., №04-08/2717 від 03.12.2015 р. щодо встановлення факту нікчемності правочину з вимогою повернути грошові кошти у розмірі відповідно 635387,70 грн., 356301,37 грн., 259520,58 грн., 205890,44 грн., 118602,74 грн., 246,58 грн., 657626,08 грн., отримані за правочином, що є нікчемним з підстав, визначених п. 1. ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, що підтверджується фіскальними чеками відділень поштового звязку та описами вкладення до листів.

Частиною 3 ст. 38 Закону визначено підстави нікчемності правочинів неплатоспроможного банку, зокрема, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог (п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону).

Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами (п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 38 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

За приписами п. 8 ч. 1 ст. 48 Закону Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 37 Закону визначено, що Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону у разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобовязаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Однак, в порушення приписів ч. 5 ст. 38 Закону, вимог повідомлень уповноваженої особи Фонду №04-08/2658, №04-08/2657, №04-08/2656, №04-08/2655, №04-08/2654, №04-08/2653 від 01.12.2015 р., №04-08/2717 від 03.12.2015 р. про повернення грошових коштів у розмірі відповідно 635387,70 грн., 356301,37 грн., 259520,58 грн., 205890,44 грн., 118602,74 грн., 246,58 грн., 657626,08 грн., отриманих на підставі нікчемного правочину з підстав, визначених п. 1. ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, відповідач не виконав, кошти не повернув, чим порушив не лише права позивача, а й усіх вкладників позивача, вимоги яких підлягають задоволенню в результаті здійснення ліквідаційної процедури.

Судом враховується, що відповідно до розяснень Верховного Суду України, які викладені в п. п. 4, 5 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 р. №9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними, судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Згідно зі ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін (ст. 216 ЦК України).

Судом звертається увага, що до укладення додаткової угоди №1 від 04.06.2015 р. про внесення змін до депозитного договору №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р. пунктом 2.9 депозитного договору було встановлено нарахування та сплату процентів у випадку розірвання договору з ініціативи вкладника у розмірі 0,5 процентів річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку.

Після внесення ж змін додатковою угодою №1 від 04.06.2015 р. пункт 2.9 договору №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р. викладено в редакції, яка передбачила нарахування та сплату процентів у випадку розірвання договору або договору траншу з ініціативи вкладника без перерахування за весь період знаходження вкладу та/або вкладного траншу/траншів на депозитному рахунку (23%).

Тобто із зазначених обставин слідує, що, уклавши додаткову угоду №1 від 04.06.2015 р. про внесення змін до депозитного договору №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р., банк відмовився від права утримати із сум депозиту, які повернув вкладнику, різниці між сумою раніше сплачених вкладнику процентів та сумою процентів, перерахованих за зниженою процентною ставкою (п. 2.9 договору). Фактично сума майнових вимог, від яких відмовився банк, становить 2233592,21 грн.

При цьому судом враховується, що звернення відповідача до позивача про розірвання депозитного договору відбулося 02.06.2015 р., укладення додаткової угоди про внесення до договору змін 04.06.2015 р., прийняття постанови Правління НБУ №358 „Про віднесення ПАТ „ОСОБА_3 національний кредит до категорії неплатоспроможних, рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №114 „Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ „ОСОБА_3 національний кредит 05.06.2015 р., згідно з яким тимчасова адміністрація запроваджена у банку з 08.06.2015 р.

З наведеного убачається, що, розуміючи негативне фінансове становище банку, сторони депозитного договору №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р. з метою уникнення негативних наслідків для вкладника у вигляді втрати нарахованих відсотків уклали додаткову угоду №1 від 04.06.2015 р., внаслідок чого банк відмовився від власних майнових вимог щодо права утримати із суми депозиту різниці між сумою раніше сплачених вкладнику процентів та сумою процентів, перерахованих за зниженою процентною ставкою. Жодної вигоди від вказаного правочину банк не отримав і обєктивно угоду укладено не в інтересах банку, враховуючи її умови.

Зазначене свідчить, що угода про внесення змін №1 від 04.06.2015 р. до депозитного договору №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р. підпадає під положення п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону та є нікчемною.

Посилання відповідача на положення ст. ст. 3, 6, 627 ЦК України щодо свободи договору спростовуються спеціальними положеннями ч. 2 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин і відповідно до яких перевірці підлягають правочини, вчинені банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Тобто, із системного аналізу положень ч. 2, п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону слідує, що ними встановлена нікчемність правочинів, вчинених протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку і за якими банк, зокрема, відмовився від власних майнових вимог. При цьому законодавство не ставить цю обставину в залежність від волі сторін у вчиненні такого правочину, укладенні договору. Зазначене узгоджується також із визначеною в ч. 2 ст. 1 метою 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, якою є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

З огляду на зазначене вище та положення ст. 215 ЦК України, ч. 3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, спростовуються також і твердження відповідача про необхідність визнання недійсною додаткової угоди №1 від 04.06.2015 р. в судовому порядку.

Доводи відповідача про те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не повідомив відповідача про нікчемність додаткової угоди №1 від 04.06.2015 р. суд оцінює критично з огляду на наявність в матеріалах справи листів щодо встановлення факту нікчемності правочину, в яких міститься інформація про суми коштів, що підлягають поверненню за кожним з договорів траншу, з посиланням на таку підставу повернення коштів як нікчемність правочину з підстав, визначених п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону.

Посилання відповідача на правову позицію, що викладена у постанові ВГСУ від 31.05.2016 р. у справі №910/1335/16, суд також оцінює критично, оскільки, як убачається із зазначеної постанови, додатковий договір №1 від 16.05.2014 р. до депозитного договору, у якому сторони дійшли згоди про відсутність у депозитному договорі умови щодо виплати відсотків за депозитним договором за зменшеною ставкою у разі дострокового розірвання договору, був укладений більш ніж за рік до дня запровадження тимчасової адміністрації банку та не був визнаний у судовому порядку недійсним, а тому положення ч. 2 ст. 38 Закону (щодо перевірки правочинів, вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті) на такий додатковий договір не поширюються. У зазначеній постанові суд дійшов висновку, що укладений уже у подальшому договір про внесення змін до депозитного договору (на дату підписання якого положення про можливість застосування зниженої відсоткової ставки вже були виключені з умов депозитного договору шляхом укладення попереднього договору про внесення змін) фактично не змінює умов виплати відсотків за депозитом.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, враховуючи приписи ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

При прийнятті рішення судом беруться до уваги положення п. 9.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. №6 Про судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 33, 43, 49, 82, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства „ОСОБА_3 національний кредит", м. Київ в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації - ОСОБА_4, м. Київ до приватного підприємства "Аграрна компанія 2004", с. Попівці Волочиського району Хмельницької області, за участю третьої особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ про зобов'язання повернути кошти задовольнити.

Приватному підприємству "Аграрна компанія 2004", Хмельницька область, Волочиський район, с. Попівці, вул. Шкільна, буд. 34А (код 33007579) повернути публічному акціонерному товариству „ОСОБА_3 національний кредит", м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 52/58 (код 20057,21 грн. (два мільйони двісті тридцять три тисячі пятсот девяносто дві гривні 21 коп.) коштів, отриманих за нікчемною додатковою угодою №1 від 04.06.2015 р. про внесення змін до депозитного договору №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р.

Видати наказ.

Стягнути з приватного підприємства "Аграрна компанія 2004", Хмельницька область, Волочиський район, с. Попівці, вул. Шкільна, буд. 34А (код 33007579) на користь публічного акціонерного товариства „ОСОБА_3 національний кредит", м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 52/58 (код 20057663) 33503,88 грн. (тридцять три тисячі пятсот три гривні 88 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 15.07.2016 р.

Головуючий суддя В.В. Виноградова

Суддя М.Є. Муха

Суддя В.О. Кочергіна

Віддрук. 5 прим.: 1 - до справи, 2, 3 - позивачу (04053, м. Київ, вул. Тургенєвська 52/58; 01001, м. Київ, пл. Спортивна 3); 4 - відповідачу (31222, Хмельницька обл., Волочиський р-н, с. Попівці, вул. Шкільна 34 А), 5 - третій особі (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17). 5 - рек. з пов. про вруч.