ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 липня 2016 р. Справа № 902/573/16

Суддя господарського суду Вінницької області Тварковський А.А., розглянувши матеріали

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Ей ОСОБА_1" (проспект Московський, 8, корп. 17, м. Київ, 04073)

до: приватного підприємства "Фронтех" (вул. В. Стуса, 7, кімн. 20, м. Вінниця, 21018)

про визнання договору недійсним та застосування до недійсного договору приписів ст.ст. 216, 230 ЦК України (наслідків недійсності правочину),

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Ей ОСОБА_1" заявлено позов до приватного підприємства "Фронтех" про визнання договору недійсним та застосування до недійсного договору приписів ст.ст. 216, 230 ЦК України (наслідків недійсності правочину).

Розглянувши позовну заяву, суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню виходячи з наступного.

Основні вимоги, що пред'являються до форми та змісту позовної заяви, а також вимоги щодо надання разом з нею певних доказів визначені ст.ст.54, 57 ГПК України. Невиконання вимог зазначених норм тягне за собою повернення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ст.57 ГПК України встановлено перелік документів, що додаються до позовної заяви, серед яких документи, які підтверджують: відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів; сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги тощо.

Приписами ч.1 ст.56 ГПК України встановлено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно із ст. 4-2 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Конституцією України визначено основні засади судочинства і до них, зокрема, належать законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 129 Конституції України).

Згідно із ст. 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак. Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обовязків, передбачених процесуальним законом.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову, оскільки прийняття до розгляду позовної заяви, поданої без дотримання вимог ст. 57 ГПК України, може бути витлумачено як надання переваги заявникові, що є недопустимим.

У пункті 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" наголошено на тому, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Натомість позивачем в порушення наведених вище законодавчих приписів не надано належних доказів надіслання відповідачеві копії позовної заяви та доданих до позовної заяви документів.

Так, позивачем в якості доказу надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів долучено до позовної заяви від 07.07.2016р. (вх. №618/16 від 12.07.2016р.) фіскальний чек від 07.07.2016р., однак останній не може вважатися належними доказом відправлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу із врахуванням приписів ч.1 ст.56 ГПК України, оскільки таким доказом може слугувати лише лист з описом вкладення.

З фіскального чеку від 04.03.2016р. вбачається лише відправка відповідачу цінного листа, в той час як ч. 1ст. 56 ГПК України вказує на необхідність надсилання відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами. Тобто, фіскальний чек не може вважатися належним доказом, в розумінні ст. 34 ГПК України, надсилання відповідачу копії позовної заяви з доданими до позову документами, оскільки з нього неможливо встановити, що саме та які документи позивачем надсилались останньому.

Зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Неподання позивачем належних доказів надіслання відповідачеві копії позовної заяви та доданих до позовної заяви документів є підставою для повернення позовної заяви без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, згідно із якою суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Також в порушення вимог статті 57 ГПК України до позовної заяви не додано доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Згідно із ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір судового збору, який справляється з позовної заяви, визначений Законом в залежності від виду спору.

Виходячи з п.п. 2.1, 2.2 ч. 2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовних заяв майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, а за подання позовних заяв немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 р. №928-VIII встановлено з 1 січня 2016 р. розмір мінімальної заробітної плати 1378 грн на місяць.

У п. 1 ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" вказано, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Водночас, у абз. 2 п. 2.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" вказано, що за умови, що позовну вимогу заявлено про визнання правочину недійсним без застосування наслідків такої недійсності, судовий збір сплачується як з немайнового спору. За позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину судовий збір сплачується залежно від вартості майна (суми коштів), стосовно якого (якої) заявлено вимогу. У випадку об'єднання відповідних вимог судовий збір піддягає сплаті з вимог як немайнового, так і майнового характеру.

З даної позовної заяви від 07.07.2016р. (вх. №618/16 від 12.07.2016р.) вбачається, що позивачем при зверненні до суду одночасно заявлено в позові вимоги як немайнового, так і майнового характеру:

- про визнання договору недійсним (немайнова вимога);

- про застосування до недійсного договору приписів ст.ст. 216, 230 ЦК України ((наслідків недійсності правочину) майнова вимога).

Таким чином, виходячи з викладеного вище, позивач при зверненні з даною позовною заявою до суду, повинен був сплачувати судовий збір, виходячи із сукупності заявлених ним немайнової та майнової вимог, а відтак, ним мало бути сплачено 46378 грн судового збору (1378 грн судовий збір за немайнову вимогу + 45000 грн судовий збір за майнову вимогу виходячи із суми коштів (3000000 грн) стосовно якої заявлено вимогу застосування наслідків недійсності правочину).

Натомість позивачем згідно платіжного доручення №815 від 07.07.2016р. при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 1378 грн - виходячи лише із однієї немайнової вимоги, що є порушенням вимог п.3 ч.1 ст.57 ГПК України, а відтак тягне за собою повернення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України, відповідно до якої суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Таким чином, сукупність вказаних вище обставин, переконує суд в наявності підстав для повернення позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Ей ОСОБА_1" та доданих до неї документів без розгляду на підставі п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Повертаючи позовну заяву без розгляду, за відсутності відповідного клопотання позивача, суд не вирішує питання щодо повернення йому судового збору відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Беручи до уваги викладене та керуючись п.п. 4, 6 ч.1 ст.63, ст.ст. 86, 87, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ :

Позовну заяву від 07.07.2016р. (вх. №618/16 від 12.07.2016р.) на 2-ох аркушах разом з матеріалами на 17-ти аркушах та конверт повернути позивачу.

Копії позовної заяви від 07.07.2016р. (вх. №618/16 від 12.07.2016р.) та фіскального чеку від 04.03.2016р. долучити до примірника ухвали, що залишається в суді.

Копію ухвали надіслати сторонам рекомендованими листами

Суддя Тварковський А.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (проспект Московський, 8, корп. 17, м. Київ, 04073)

3 - відповідачу (вул. В. Стуса, 7, кімн. 20, м. Вінниця, 21018)