ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2016 р. Справа № 911/1660/16

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/1660/16

за позовом приватного підприємства «Акрілат-Хімконтракт», м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», с. Гаврилівка Вишгородського району, в особі філії «Київкомбікорм» товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», м. Київ

про стягнення 228574,46 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність б/н від 01.04.2016;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність № 20/КАМ/Ю від 25.05.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Акрілат-Хімконтракт» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», в особі філії «Київкомбікорм» товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (відповідач) про стягнення 228574,46 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № 169/2016/КАМ/0 від 10.03.2016, в частині своєчасної оплати отриманого товару, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 212460,00 грн., з огляду на наявність якої позивачем нараховані 8068,84 грн. пені, 7436,10 грн. інфляційних втрат та 609,52 грн. 3 % річних.

Ухвалою суду від 20.05.2016 порушено провадження у справі № 911/1660/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

06.06.2016 через канцелярію суду від позивача надійшла заява № 2025 від 03.06.2016, в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, в якій позивач збільшуючи розмір позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача 212460,00 грн. заборгованості, 12991,41 грн. пені, 1010,06 грн. 3 % річних та 7436,10 грн. інфляційних втрат.

Таким чином, судом розглядаються вимоги про стягнення з відповідача 212460,00 грн. заборгованості, 12991,41 грн. пені, 1010,06 грн. 3 % річних та 7436,10 грн. інфляційних втрат.

В судовому засіданні 08.06.2016 був присутній представник відповідача, проте будь-яких письмових пояснень або відзиву на позов суду не надав.

В судовому засіданні 08.06.2016 судом оголошено перерву в розгляді справи.

29.06.2016 через канцелярію суду позивачем надана заява № 2032 від 29.06.2016 та банківська виписка з особистого рахунку позивача.

29.06.2016 через канцелярію суду відповідачем надане клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з чим, в судовому засіданні 29.06.2016, судом оголошено перерву до 06.07.2016.

Присутнім в судовому засіданні 06.07.2016 представником позивача підтримані позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

Представником відповідача наданий суду відзив на позовну заяву від 30.06.2016, в якому останній заперечує проти позову та просить суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на постанову Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» № 14 від 17.12.2013, згідно з якою день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

10.03.2016 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладений Договір № 169/2016/КАМ/0, відповідно до умов п. 3.1 якого, в порядку та на умовах, визначених договором, постачальник бере на себе зобовязання здійснити поставку товару та передати його у власність покупця, а покупець в свою чергу зобовязується прийняти такий товар та оплатити його вартість, на умовах обумовлених сторонами.

Пунктом 7.2 договору визначено, що розрахунок за товар здійснюється на умовах 100 % після оплати вартості замовленого товару на розрахунковий рахунок постачальника, протягом 30 календарних днів, з дати поставки товару покупцю, підписання сторонами видаткових накладних за умови отримання оригіналів документів, визначених договором.

Так, позивач, належним чином та в повному обсязі виконував взяті на себе, згідно з умовами договору зобовязання, поставивши відповідачу товар, загальною вартістю 212460,00 грн., про що свідчать додані до матеріалів справи видаткова накладна № 72037 від 12.03.2016 та товарно-транспортна накладна № 72037 від 12.03.2016.

Для отримання товару відповідачем видана довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей № 5452 від 10.03.2016 на імя ОСОБА_3.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

29.06.2016 через канцелярію суду позивачем надана заява № 2032 від 29.06.2016 та копія банківської виписки за 09.06.2016, з якої вбачається, що відповідачем здійснено оплату отриманого ним товару в сумі 212460,00 грн.

Таким чином, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, після порушення провадження у справі, відповідач перерахував позивачу, в рахунок погашення заборгованості 212460,00 грн., а отже провадження у справі, в частині позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 212460,00 грн. підлягає припиненню, на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з відсутністю предмету спору.

Також, у звязку із неналежним виконанням відповідачем зобовязань щодо своєчасної оплати отриманого товару, позивач на підставі п. 8.2 договору, просить суд стягнути з відповідача 12991,41 грн. пені, нарахованої за період з 12.04.2016 по 08.06.2016.

Відповідно до п. 8.2 договору, за несвоєчасну оплату отриманого товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення, за кожен день прострочення від вартості неоплаченого товару.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на постанову Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» № 14 від 17.12.2013, згідно з якою день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Проте, перевіривши доданий позивачем до заяви про збільшення розміру позовних вимог, розрахунок пені, судом встановлено, що він відповідає нормам права, є арифметично вірним, а отже вимога позивача заявлена правомірно та підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 1010,06 грн. 3 % річних, нарахованих за період з 12.04.2016 по 08.06.2016 та 7436,10 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 12.04.2016 по 16.05.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, наявний в матеріалах справи, є арифметично вірним, суд приходить до висновку про задоволення зазначених вимог.

Враховуючи наведе вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, оскільки задоволення майнових вимог позивача, здійснено відповідачем після порушення провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (07350, Київська область, Вишгородський район, с. Гаврилівка, ) на користь приватного підприємства «Акрілат-Хімконтракт» (04212, м. Київ, вул. Богатирська, 3-Г, ) 12 991 (дванадцять тисяч девятсот девяносто одну) грн. 41 коп. пені, 1 010 (одну тисячу десять) грн. 06 коп. 3 % річних, 7 436 (сім тисяч чотириста тридцять шість) грн. 10 коп. інфляційних втрат та 3 508 (три тисячі пятсот вісім) грн. 47 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача 212460,00 грн. заборгованості припинити.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 12.07.2016.

Суддя О.О. Христенко