ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2016р. Справа№ 914/1586/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Галамай О.З.

при секретарі судового засідання Прокопів І.І.

розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ельпласт-Львів», м. Городок, Львівська область

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Львівське Спеціалізоване Будівельно - Монтажне Управління №1», м. Львів

про стягнення 95 353,13 грн. основного боргу, 19 692,37 грн. пені, 1 387,19 грн. 3% річних та 5 435,13 грн. інфляційних втрат.

В судове засідання зявились:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність б/н від 22.06.2016р.;

від відповідача: не зявився.

Представнику позивача в судовому засіданні роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами в порядку ст. 81-1 ГПК України не здійснювалася через відсутність відповідного клопотання.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариством з обмеженою відповідальністю «Ельпласт-Львів» до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Львівське Спеціалізоване Будівельно-Монтажне Управління № 1» про стягнення 95 353,13 грн. основного боргу, 19 692,37 грн. пені, 1 387,19 грн. 3% річних та 5 435,13 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 10.06.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 23.06.2016р.

В судовому засіданні 23.06.2016р. судом розпочато розгляд справи по суті та відкладено її розгляд на 12.07.2016р.

12.07.2016 р. представник позивача через канцелярію суду подав заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 3561/16 від 12.07.2016р.), в якій просить зменшити позовні вимоги та зазначає про часткову сплату відповідачем боргу в розмірі 35 000,00 грн.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст. 5 ГПК України в цій частині, відмовитися від позову або зменшити розмір позовних вимог.

В пункті 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач.

Розглянувши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог та матеріали справи №914/1586/16, суд дійшов до висновку, що заява подана позивачем у відповідності до приписів ст. 22 ГПК України та п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18, відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів сторін, а тому приймається судом до розгляду.

Таким чином, судом розглядаються вимоги про стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Львівське спеціалізоване Будівельно-Монтажне управління № 1» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ельпласт Львів» 35 185,80 грн. основного боргу, 7 236,02 грн. пені, 1 021,05 грн. трьох відсотків річних, 4 000,50 грн. інфляційних втрат.

Представник позивача в судовому засіданні 12.07.2016р. зменшені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, заяві про зменшення позовних вимог та пояснень, наданих в судовому засіданні.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, причин неявки не повідомив, вимог ухвал суду від 10.06.2016 р., від 23.06.2016р. не виконав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

За таких обставин суд вважає, що справа може бути розглянута у відповідності до ст. 75 ГПК України за наявними в справі матеріалами.

В судовому засіданні 12.07.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

25 березня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ельпласт-Львів» (Продавець) та ОСОБА_1 акціонерним товариством «Львівське Спеціалізоване Будівельно - Монтажне Управління №1» (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу № 250315/008 (далі Договір), відповідно до умов якого Продавець зобовязується виготовити та передати у власність Покупцю товар, а Покупець зобовязується прийняти товар на умовах договору та оплатити його вартість (п.1.1 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач передав відповідачу труби полімерні та зєднувальні деталі до них на загальну суму 1 435 440,65 грн., що підтверджується видатковими накладними № 020415/003 від 02.04.2015р., №020415/012 від 02.04.2015р., № 090415/005 від 09.04.2015р., № 070515/018 від 07.05.2015р., № 070515/011 від 07.05.2015р., № 290415/006 від 05.05.2015р., № 050615/005 від 05.06.2015р., №090615 від 09.06.2016р.. 110615/004 від 11.06.2015р., 110615/004 від 11.06.2015р.,120615/016 від 12.06.2015р.. 25615/013 від 25.06.2015р.. 201015/005 від 20.10.2015р.. 301015/007 від 02.11.2015р., 101115/007 від 10.11.2015р., 171115/003 від 17.11.2015р., № 261115/015 від 26.11.2015р. (належно завірені копії містяться в матеріалах справи).

Даний товар отриманий відповідачем через його представників на підставі довіреностей № 167 від 26.11.2015р., № 160 від 17.11.2015р., №157 від 10.11.2015р., №155 від 02.11.2015р., № 145 від 20.10.2015р., № 74 від 25.06.2015р., № 66 від 11.06.2015р., № 59 від 05.06.2015р., № 40 від 05.05.2015р.,№ 41 від 07.05.2015р. та № 15 від 02.04.2015. (належно завірені копії міститься в матеріалах справи)

Згідно п.п.3.1., 3.2. Договору оплата за товар проводиться шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця або внесення готівки в касу підприємства. Порядок оплати: відтермінування платежу на строк 10 (десять) днів з моменту відвантаження.

Як стверджує позивач, відповідач свої зобов'язання щодо оплати за поставлений товар виконав частково, що підтверджується банківською випискою (копія міститься в матеріалах справи), заборгувавши станом на час звернення з позовом до суду 95 353,13 грн.

В процесі розгляду справи відповідачем оплачено суму боргу в розмірі 35 000,00 грн., що вбачається з банківської виписки (належно завірена копія в матеріалах справи). Також сторонами проведено звірку взаємних розрахунків та складено відповідний акт, який підписаний та скріплений печатками обох сторін, та згідно з яким заборгованість відповідача перед позивачем становить 35 185,80 грн. (копія міститься в матеріалах справи). В зв'язку з наведеним позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог (вх. №3561/16 від 12.07.2016 р.).

Отже, станом на момент розгляду справи основна заборгованість відповідача перед позивачем складає 35 185,80 грн., яку останній просить стягнути з відповідача.

Відповідно до п. 8.1. Договору за порушення строку оплати за поставлений товар, позивачем нараховано пеню в розмірі 7 236,02 грн.,яку просить стягнути з відповідача.

Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано три відсотки річних в розмірі 1 021,05 грн. та інфляційні втрати в розмірі 4 000,50 грн., які просить стягнути з відповідача.

Також позивач просить судові витрати покласти на відповідача.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд прийшов до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

25 березня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ельпласт-Львів» (Продавець) та ОСОБА_1 акціонерним товариством «Львівське Спеціалізоване Будівельно - Монтажне Управління №1» (Покупець) укладено Договір купвлі-продажу № 250315/008, відповідно до умов якого Продавець зобовязується виготовити та передати у власність Покупцю товар, а Покупець зобовязується прийняти товар на умовах договору та оплатити його вартість (п.1.1 Договору).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач передав відповідачу труби полімерні та зєднувальні деталі до них на суму 1 435 440,65 грн., що підтверджується видатковими накладними № 020415/003 від 02.04.2015р., №020415/012 від 02.04.2015р., № 090415/005 від 09.04.2015р., № 070515/018 від 07.05.2015р., № 070515/011 від 07.05.2015р., № 290415/006 від 05.05.2015р., № 050615/005 від 05.06.2015р., №090615 від 09.06.2016р..№110615/004 від 11.06.2015р.,№110615/010 від 11.06.2015р.,№ 120615/016 від 12.06.2015р..№ 25615/013 від 25.06.2015р.№ 201015/005 від 20.10.2015р. №301015/007 від 02.11.2015р., №101115/007 від 10.11.2015р., №171115/003 від 17.11.2015р., № 261115/015 від 26.11.2015р. (належно завірені копії містяться в матеріалах справи).

Даний товар отриманий відповідачем через його представників на підставі довіреностей № 167 від 26.11.2015р., № 160 від 17.11.2015р., №157 від 10.11.2015р., №155 від 02.11.2015р., № 145 від 20.10.2015р., № 74 від 25.06.2015р., № 66 від 11.06.2015р., № 59 від 05.06.2015р., № 40 від 05.05.2015р.,№ 41 від 07.05.2015р. та № 15 від 02.04.2015. (належно завірені копії міститься в матеріалах справи)

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно п.п.3.1., 3.2 Договору оплата за товар проводиться шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця або внесення готівки в касу підприємства. Порядок оплати: відтермінування платежу на строк 10 (десять) днів з моменту відвантаження.

Однак, як стверджує позивач, відповідач свої зобов'язання щодо оплати за поставлений товар виконав частково, що підтверджується банківською випискою (копія міститься в матеріалах справи), заборгувавши станом на час звернення з позовом до суду 95 353,13 грн.

В процесі розгляду справи відповідачем оплачено суму боргу в розмірі 35 000,00 грн., що вбачається з банківської виписки (належно завірена копія в матеріалах справи). Також сторонами проведено звірку взаємних розрахунків та складено відповідний акт, який підписаний та скріплений печатками обох сторін, та згідно з яким заборгованість відповідача перед позивачем становить 35 185,80 грн. (копія міститься в матеріалах справи). В зв'язку з наведеним позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, яка прийнято судом до розгляду (вх. №3561/16 від 12.07.2016 р.).

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази оплати вказаної заборгованості в повному обсязі.

Таким чином, станом на момент розгляду справи основна заборгованість відповідача перед позивачем складає 35 185,80 грн. та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлює, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Однак, відповідно до ст. 3 даного Закону, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п.8.1. Договору за недотримання Покупцем вимог п.3.1. Договору, щодо строку оплати за товар, він зобовязується сплатити Продавцю пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, при цьому Сторони домовились, що пеня, яка передбачена цим пунктом договору нараховується без обмеження будь-яким строком давності, але в будь-якому випадку не більше, як за три роки із дня коли настало право її нарахування.

Враховуючи порушення Покупцем термінів оплати за отриманий товар, позивачем нараховано відповідачеві пеню в розмірі 7 236,02 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За несвоєчасне виконання зобовязань позивачем нараховано три відсотки річних в розмірі 1 021,05 грн. та інфляційні втрати в розмірі 4 000,50 грн., які підлягають до стягнення з відповідача.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, суд прийшов до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог.

Керуючись статтями 3, 4, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 12, 22, 32, 33, 34, 35, 36, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Зменшені позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Львівське Спеціалізоване Будівельно-Монтажне Управління №1» (вул. Конюшинна,14, м. Львів, 79040, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ельпласт-Львів» (вул.Заводська,4, м. Городок, Городоцький район, Львівська область, ):

- 35 185 (тридцять пять тисяч сто вісімдесят пять) грн. 80 коп. основного боргу;

- 1 021 (одну тисячу двадцять одну) грн. 05 коп. 3% річних;

- 4 000 (чотири тисячі) грн. 50 коп. інфляційних втрат;

- 7 236 (сім тисяч двісті тридцять шість) грн. 02 коп. пені;

- 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 18.07.2016 р.

Суддя Галамай О. З.