УХВАЛА

13.07.2016Справа № 910/7085/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої

особи ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта

Банк» ОСОБА_2

до 1. ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека

Кредит»

2. ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1. ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ФАРАОН ЛТД»

2. ОСОБА_4

3. ОСОБА_5

про визнання Договорів недійсними та застосування наслідків їх недійсності

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_6 за довіреністю від 05.05.2016 р.;

від відповідача-1: ОСОБА_7 за довіреністю від 05.05.2016 р.;

від відповідача-2: ОСОБА_8 за довіреністю від 31.12.2015 р.

від третьої особи-1: не зявився;

від третьої особи-2: ОСОБА_9 за довіреністю від 03.06.2016 р.;

від третьої особи-3: не зявився.

ОСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 (далі позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» (далі відповідач) про визнання недійсним укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» Договору про відступлення права вимоги № 56/12 від 26.09.2014 р., зобовязання ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» повернути Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» оригінали кредитної справи та договорів, переданих на виконання Договору відступлення прав вимоги № 56/12 від 26.09.2014 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.04.2016 р. порушено провадження у справі № 910/7085/16, її розгляд призначено на 18.05.2016 р.

28.04.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи та клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

16.05.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб.

18.05.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано клопотання про витребування додаткових доказів у справі в порядку статті 38 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 18.05.2016 р. представником відповідача подано клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ФАРАОН ЛТД», ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.05.2016 р. відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі статті 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ФАРАОН ЛТД», ОСОБА_4, ОСОБА_5, в порядку статті 38 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням позивача витребувано додаткові докази у справі, згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 06.06.2016 р.

30.05.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи та клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар».

03.06.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб надійшло клопотання про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.06.2016 р. в порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк вирішення спору у справі № 910/7085/16 на пятнадцять днів, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб про залучення останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, на підставі статті 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар», згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 22.06.2016 р.

07.06.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

21.06.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи. 22.06.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про зміну предмета позову, відповідно до якої позивач просить суд залучити до участі у справі в якості іншого відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар», визнати недійсним укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» Договір про відступлення права вимоги № 56/12 від 26.09.2014 р., визнати недійсним укладений між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» Договір про відступлення права вимоги № 2702АВІК від 02.03.2015 р., зобовязати ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» повернути Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» оригінали кредитної справи та договорів, переданих на виконання Договору про відступлення права вимоги № 2702АВІК від 02.03.2015 р. від ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Іпотека Кредит» на підставі Акту приймання-передачі від 02.03.2016 р.

В судовому засіданні 22.06.2016 р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 30.06.2016 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.06.2016 р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 30.06.2016 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.06.2016 р. вирішено здійснювати розгляд справи в закритому судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.06.2016 р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 11.07.2016 р.

07.07.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано заяву про залишення без розгляду поданої позивачем заяви про зміну предмету позову, обґрунтовану тим, що її підписано представником за довіреністю ОСОБА_6, тоді як відповідно до приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виключно Уповноважена особа ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 має право та повноваження на підписання заяви про зміну предмета позову, оскільки названим Законом не передбачено можливості передоручення своїх повноважень уповноваженими особами ОСОБА_1 іншим особам.

11.07.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 11.07.2016 р. просив прийняти заяву про зміну предмета позову до розгляду, залучити до участі у справі в якості іншого відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар», та розглядати позовні вимоги в редакції заяви про зміну предмета позову.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.07.2016 р. подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи, просив залишити подану позивачем заяву про зміну предмета позову без розгляду з підстав, викладених у заяві від 07.07.2016 р.

Представник третьої особи-2 в судовому засіданні 11.07.2016 р. проти поданої позивачем заяви про зміну предмета позову заперечив.

В судовому засіданні 11.07.2016 р. представник третьої особи-4 подав заяву про залишення без розгляду поданої позивачем заяви про зміну предмету позову, обґрунтовану тим, що її підписано представником за довіреністю ОСОБА_6, тоді як відповідно до приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виключно Уповноважена особа ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 має право та повноваження на підписання заяви про зміну предмета позову, оскільки названим Законом не передбачено можливості передоручення своїх повноважень уповноваженими особами ОСОБА_1 іншим особам.

В судовому засіданні 11.07.2016 р. представником третьої особи ОСОБА_4 подано клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи, проведення якої просить суд доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Представники позивача, відповідача та третьої особи-4 не заперечили проти поданого представником третьої особи-2 клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.07.2016 р. судом прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову, на підставі статті 24 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості іншого відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар», згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено перерву до 13.07.2016 р.

В судовому засіданні 13.07.2016 р. представником відповідача-2 подано відзив на заяву про зміну предмета позову та клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи, проведення якої просить суд доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Дослідивши в судовому засіданні 13.07.2016 р. подані представниками відповідача-2 та третьої особи ОСОБА_4 клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи, зясувавши думку присутніх у судовому засіданні учасників судового процесу з приводу поданих клопотань, суд дійшов висновку про задоволення означених клопотань, виходячи з наступного.

Так, згідно зі ст. 82 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні господарського спору по суті (задоволення позову, відмова в позові повністю або частково) господарський суд приймає рішення. Рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. Про судове рішення рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, згідно з положеннями ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обовязок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно зясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має створювати сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, в тому числі й шляхом витребування доказів на підставі поданого стороною або прокурором клопотання (ст. 38 ГПК України).

Також, за змістом системного аналізу приписів ст. ст. 43, 104 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на місцевий господарський суд покладено обовязок всебічно та повно з'ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України неповне зясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, є підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обовязків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності.

Також, відповідно до п. 62 Додатку до Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету ОСОБА_10 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухваленої Комітетом ОСОБА_10 Європи 17 листопада 2010 р. на 1098 засіданні заступників міністрів, - судді повинні розглядати кожну справу з належною ретельністю та впродовж розумного строку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на недодержання сторонами в момент вчинення Договору про відступлення права вимоги № 56/12 від 26.09.2014 р. вимог законодавства та його нікчемністю, встановленою імперативними приписами статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статтею 215 Цивільного кодексу України.

Зокрема, позивач вказував на те, що ціна відступлення права вимоги була визначена сторонами без залучення субєкта оціночної діяльності у розмірі 4 250 000, 00 грн. та сплачена відповідач-1 з рахунку, відкритого у позивача 26.02.2015 р., у період неможливості виконання банком своїх зобовязань перед кредиторами і вкладниками банку. При цьому, згідно даних обліку банку, станом на день переходу до Нового кредитора прав вимоги 26.02.2015 р. загальна сума кредиторських вимог до позичальників за Кредитним договором становила 42 920 308, 13 грн., а ринкова (справедлива) вартість забезпечення у вигляді застави нерухомого майна, переданого у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором у розмірі 12 202 102, 00 грн. відповідно до експертного висновку Управління оцінки та моніторингу заставного майна ПАТ «Дельта Банк» від 26.01.2016 р.

Таким чином, позивач вважає, що уклавши Договір відступлення права вимоги з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» позивач фактично здійснив відчуження майна (майнових прав) за цінами, нижчими від звичайних (тобто на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості майна), і фактично відмовився від власних майнових вимог, як мінімум на різницю між вартістю забезпечення за основними зобовязаннями та ціною відступлення права вимоги, встановленої у спірному Договорі, що є ознакою його нікчемності на підставі статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідач-2, у свою чергу, зазначає, що право вимоги за Договором, що оспорюється позивачем, здійснено на ціною, яка встановлена сторонами Договору, а саме за 4 250 000, 00 грн., що повністю відповідає вимогам законодавства, і всі твердження позивача, що відступлення права вимоги відбулось за заниженою ціною не підтверджується нормами діючого законодавства України, а ґрунтується лише на субєктивних припущеннях окремих посадових осіб позивача.

Частиною 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Як на тому наголошено в пункті 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 р. «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

З урахуванням зазначеного, суд визнає обґрунтованими доводи відповідача-2 та третьої особи ОСОБА_4 щодо необхідності призначити у справі судову економічну експертизу з метою визначення ринкової (справедливої) майнових прав за Кредитним договором (з урахуванням вартості його забезпечення), оскільки вказана обставина є суттєвою і може вплинути на результати вирішення спору, а вирішення означеного питання потребує спеціальних знань.

В даному випадку має бути призначено судову економічну експертизу.

Відповідно до частин 2, 3 статті 41 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 4 Про деякі питання практики призначення судової експертизи з урахуванням вимог частини третьої статті 41 ГПК господарський суд доручає проведення судових експертиз установам та особам, зазначеним у статтях 7, 9 і 10 Закону.

Згідно з частиною другою статті 10 Закону судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта.

За загальним правилом доручати проведення судової експертизи можливо лише тим особам, яких атестовано відповідно до Закону і включено до Державного реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладено на Міністерство юстиції України (стаття 9 Закону).

Проведення експертизи в даному випадку, суд вирішив доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Відповідно до розяснень, які надав Пленум Вищого господарського суду України в п. 23 своєї Постанови від 23.03.2012 р. № 4 Про деякі питання практики призначення судової експертизи, відповідно до частини третьої і четвертої статті 15 Закону витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

У застосуванні відповідних законодавчих приписів господарським судам рекомендується виходити з такого.

Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи те, що звертаючись до суду з даним позовом саме позивач в силу приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України повинен довести факт відчуження ним майна (майнових прав) за цінами, нижчими від звичайних (тобто на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості майна), і фактичної відмови від власних майнових вимог, як мінімум на різницю між вартістю забезпечення за основними зобовязаннями та ціною відступлення права вимоги, встановленої у спірному Договорі, суд дійшов висновку, що витрати по проведенню експертизи на даному етапі покладаються на позивача як на заінтересовану сторону.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 41, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 910/7085/16 судову економічну експертизу.

2. На вирішення експертизи поставити наступні запитання:

- Чи відповідає вартість прав вимоги, що виникли з Кредитного договору № 56/12 від 05.10.2007 р. та додаткових угод до нього, та які відступлені ПАТ «Дельта Банк» за Договором про відступлення права вимоги № 56/12 від 26.09.2014 р. рівню звичайних цін, що склалися на даний товар станом на дату укладання спірного Договору?

3. Проведення експертизи у встановлений законом строк доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

4. Попередити експерта, який буде здійснювати судову експертизу, про кримінальну відповідальність згідно з ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

5. Зобовязати учасників судового процесу надати на вимогу експерта оригінали всіх, необхідних для проведення експертизи, документів.

6. Оплату витрат по проведенню судової експертизи на даному етапі провадження у справі покласти на позивача і запропонувати йому вирішити питання з експертною установою щодо сплати, в т.ч. шляхом попередньої оплати, сум за проведення судової експертизи.

7. Зобовязати учасників судового процесу повідомити господарський суд міста Києва про закінчення експертизи.

Суддя М.Є. Літвінова