Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

05 липня 2016 р. Справа № 927/218/16

За позовом: Керівника Ніжинської місцевої прокуратури, вул.Овдіївська,2, м. Ніжин

в інтересах держави

В особі позивачів: ОСОБА_1 аграрної політики України,

вул.Хрещатик,24, м. Київ, 01001

Державного підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів»,

пров. Урожайний, 16, м. Ніжин, 16600

До відповідача: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю

ім.Шевченка, вул.Перемоги, 1-А, с. Черниш, Чернігівський район, 15526

Предмет спору: про стягнення 64036грн.76коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: ОСОБА_1 аграрної політики України: не зявився;

ДП «Ніжинський КХП»: ОСОБА_2 юрисконсульт, довіреність №69 від 10.02.2016;

Від відповідача: ОСОБА_3 представник, довіреність б/н від 16.06.2016;

За участю: ОСОБА_4 прокурор відділу прокуратури Чернігівської області, посвідчення №033951 від 15.06.2015.

СУТЬ СПОРУ:

Керівник Ніжинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивачів ОСОБА_1 аграрної політики та продовольства України та Державного підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» звернувся до господарського суду Чернігівської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка на користь Державного підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» борг у розмірі 64036,76 грн. за надані послуги згідно договору складського зберігання №65 від 11.11.2013.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 14.03.2016р. у справі №927/218/16 позовні матеріали були повернуті прокурору на підставі п.1 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.05.2016р. скасовано ухвалу господарського суду Чернігівської області від 14.03.2016р. у справі №927/218/16, справа передана на розгляд до господарського суду Чернігівської області по суті.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2016р. справа № 927/218/16 передана на розгляд судді Книш Н.Ю.

Ухвалою від 02.06.2016р. суд порушив провадження у справі на призначив її розгляд на 16.06.2016.

Згідно супровідного листа Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області від 10.06.2016р. за №2817вих.16 на виконання ухвали від 02.06.2016р. було надано суду оригінал позовної заяви №1126 вих.16 від 03.03.2016р. з доданими до неї документами.

Ухвалою від 16.06.2016р. за клопотаннями позивача та відповідача суд відклав розгляд справи на 05.07.2016р. о 09:30.

Від ОСОБА_1 аграрної політики та продовольства України поштовим звязком надійшло до суду письмове пояснення №31-4/790 від 13.06.2016р., в якому підтримано позовні вимоги та просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Прокурором, представником ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» та представником відповідача у судовому засіданні 05.07.2016р. подано клопотання про нездійснення технічної фіксації судового процесу, які задоволені судом та залучені до матеріалів справи.

ОСОБА_1 аграрної політики України належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення 21.06.2016 поштового відправлення за №557.

У судовому засіданні прокурором подано письмове клопотання №05-вих-16 від 05.07.2016р. про залучення до матеріалів справи копій документів, яке судом задоволено, документи долучені до матеріалів справи.

Представником ДП «Ніжинський КХП» у судовому засіданні подано письмове клопотання від 05.07.2016р. про залучення до матеріалів справи документів. Клопотання судом задоволено, документи залучено до матеріалів справи.

Представник відповідача в усних поясненнях, посилаючись на визнання відповідачем заборгованості у сумі 64036,76грн., підтвердив факт надання позивачем послуг зі зберігання кукурудзи згідно актів виконання робіт (надання послуг), копії яких подані прокурором та ДП «Ніжинський КХП» до матеріалів справи, у тому числі і по актах, які підписані та скріплені печаткою виконавця.

У судовому засіданні представником відповідача подано заяву від 05.07.2016 про надання відстрочки виконання рішення про стягнення 64036,76грн. на 4 місяці до 05.11.2016. В даній заяві відповідачем позовні вимоги визнано в повному обсязі. Заява від 05.07.2016 підписана директором СТОВ ім. Шевченка ОСОБА_5

Суд у судовому засіданні 05.07.2016 перейшов до розгляду справи по суті.

Представник ДП «Ніжинський КХП» та прокурор виклали та підтримали позовні вимоги, надали усні пояснення по справі та відповіли на питання суду.

Представник відповідача надав усні пояснення по справі, в яких позовні вимоги визнано в повному обсязі та оголосив подану ним заяву від 05.07.2016р. про надання відстрочки виконання рішення про стягнення 64036,76грн. на 4 місяці до 05.11.2016р.

Судом зясовано думку прокурора та представника позивача щодо заяви відповідача від 05.07.2016 про надання відстрочки виконання рішення про стягнення 64036,76грн. на 4 місяці до 05.11.2016р із зазначених у ній підстав.

Прокурор та представник ДП «Ніжинський КХП» не заперечували проти заяви відповідача про відстрочку виконання рішення суду на 4 місяці до 05.11.2016р.

Розглянувши подані матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, вислухавши пояснення прокурора. повноважного представника позивача, відповідача, зясувавши фактичні обставини справи, господарський суд встановив:

У відповідності до ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов'язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому.

У відповідності до частини 3 та 4 статті 294 Господарського кодексу України зберігання у товарному складі здійснюється за договором складського зберігання. До регулювання відносин, що випливають із зберігання товарів за договором складського зберігання, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 957 Цивільного кодексу України за договором складського зберігання товарний склад зобов'язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності.

11.11.2013 року між Державним підприємством «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України (надалі - зерновий склад, позивач) та СТОВ ім.Шевченка (надалі - поклажодавець, відповідач) було укладено договір складського зберігання зерна № 65 (надалі - договір), за умовами якого поклажодавець зобов'язується передати зерно кукурудзи в кількості 250 тон на зерновий склад, який зобовязується прийняти таке зерно для зберігання на визначених цим договорах умовах і в установлений строк повернути його поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач у стані, передбаченому цим договором та законодавством.

Відповідно до п. 2.1.6 договору, зерновий склад зобов'язаний видати складські документи на зерно не пізніше наступного робочого дня після прийняття його на зберігання.

У п.3.2 договору сторони визначили вартість послуг зернового складу із врахуванням ПДВ.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», плата за зберігання зерна, строки її внесення встановлюються договором складського зберігання зерна.

Згідно п.3.5 договору оплата за надані послуги зерновим складом здійснюється згідно наданих рахунків поклажодавцю протягом 3 банківських днів.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», зерновий склад зобов'язаний зберігати зерно протягом строку, встановленого у договорі складського зберігання зерна.

Строк зберігання зерна відповідно до п.6.1 договору становить до 31.12.2014.

Відповідно до п.2.3.2 договору поклажодавець зобовязаний своєчасно розрахуватися за надані послуги з приймання, зберігання, відвантаження згідно п.3.2 договору, а також додаткові послуги.

Як свідчать матеріали справи, зокрема, товарно-транспортні накладні: ТТН 1-04СП №413042 від 13.11.2013, ТТН 1-04СП №413043 від 14.11.2013, ТТН 1-04 СП №413044 від 14.11.2013, ТТН 1-04 СП №413045 від 15.11.2013, ТТН 1-04 СП №413046 від 15.11.2013, ТТН 1-04СП №413047 від 16.11.2013, ТТН 1-04 СП №413048 від 16.11.2013, ТТН 1-04 СП №413037 від 18.11.2013, ТТН 1-04С П№413049 від 18.11.2013, ТТН 1-04 СП №413050 від 18.11.2013, ТТН 1-04 СП №537080 від 19.11.2013, ТТН 1-04 СП №413038 від 18.11.2013, ТТН 1-04 СП №537082 від 20.11.2013, ТТН 1-04 СП №537081 від 19.11.2013, ТТН 1-04 СП №537084 від 21.11.2013, ТТН 1-04 СП №537083 від 20.11.2013, ТТН 1-04 СП №537087 від 21.11.2013, ТТН 1-04 СП №537085 від 22.11.2013, ТТН 1-04 СП №537086 від 21.11.2013 та Реєстри товарно-транспортних накладних на прийняте зерно і насіння з визначенням якості та середньодобовим зразком: №78 від 14.11.2013р., №79 від 15.11.2013, №82 від 18.11.2013, №86 від 19.11.2013, №89 від 20.11.2013, №91 від 21.11.2013, №92 від 22.11.2013, №93 від 25.11.2013 (а.с.11-136), на виконання умов договору відповідач передав, а позивач прийняв зерно кукурудзи на зберігання.

Згідно наведеного позивачем обґрунтованого детального розрахунку суми боргу за надані послуги СТОВ ім.Шевченка по договору №65 від 11.11.2013 (а.с.216-219) державним підприємством «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» було надано послуг по актах виконаних робіт на загальну суму 111518,20грн.

Як вбачається із матеріалів справи, прокурором та позивачем державним підприємством «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» на підтвердження надання відповідачу послуг за період листопад 2013 року листопад 2014 року подані двосторонні акти виконання робіт (надання послуг), які підписані та скріплені печатками позивача (виконавця) і відповідача (замовника), зокрема: №285 від 18.11.2013 на суму 34222,45грн., №290 від 21.11.2013 на суму 43605,72грн., №292 від 25.11.2013 на суму 32280,01грн., №313 від 30.11.2013 на суму 446,95грн., №349 від 31.12.2013 на суму 136,97грн., №33 від 28.02.2014 на суму 73,56грн., №56 від 31.03.2014 на суму 73,56грн.; №81 від 31.05.2014 на суму 69,70грн., №95 від 30.06.2014 на суму 68,57грн., №115 від 31.07.2014 на суму 72,68грн., №152 від 31.08.2014 на суму 72,68грн., №204 від 31.10.2014 на суму 72,68грн., а всього на суму 111195,53грн., та акти виконання робіт (надання послуг), які підписані та скріплені печатками позивача (виконавця) на загальну суму 322,67грн., зокрема: №11 від 31.01.2014 на суму 110,73грн.; №63 від 30.04.2014 на суму 73,56грн.; №170 від 30.09.2014 на суму 72,68грн. та №240 від 30.11.2014 на суму 65,70грн.

Представник відповідача надав усні пояснення, в яких посилаючись на визнання відповідачем заборгованості у сумі 64036,76грн., підтвердив факт надання позивачем послуг зі зберігання кукурудзи згідно актів виконання робіт (надання послуг), копії яких подані прокурором та ДП «Ніжинський КХП» до матеріалів справи, у тому числі і по актах, які підписані та скріплені печаткою виконавця.

У п.2.51 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що частиною першою статті 35 ГПК передбачено можливість звільнення від доказування перед судом обставин, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Визнання обставин може здійснюватися учасниками судового процесу: - в письмовій формі шляхом зазначення про таке визнання у позовній заяві, відзиві на позовну заяву, поданих суду заяві, клопотанні, листі тощо; - в усній формі під час надання суду усних заяв, клопотань і пояснень; у такому разі про визнання обставин зазначається у протоколі судового засідання. Про визнання обставин може свідчити й зміст поданих суду письмових документів: претензій та відповідей на них, листів та інших письмових звернень учасників судового процесу один до одного (наприклад, лист, надісланий у відповідь на претензію, в якому зазначається про повне або часткове визнання заявленої до стягнення заборгованості).

Позивачем до матеріалів справи подано підписаний та скріплений печатками позивача та відповідача двосторонній акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2013 06.04.2015 (а.с.83), в якому відповідач підтвердив заборгованість перед ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» у сумі 64036,76грн. У вказаному акті наведено перелік наданих послуг на загальну суму 111518,20грн. (дебет за даними позивача), платежів на загальну суму 47481,44грн. (кредит за даними позивача) із деталізацією по даті та вартості послуг, у тому числі: 31.01.2014 - 110,73грн.; 30.04.2014 - 73,56грн.; 30.09.2014 - 72,68грн., 30.11.2014 - 65,70грн., по яким акти виконання робіт (надання послуг) підписані тільки виконавцем, а також із деталізацією по даті та сумам надходження коштів від відповідача в рахунок оплати послуг.

До матеріалів справи позивачем подані копії рахунків на оплату послуг по договору №65 від 11.11.2013, зокрема: №327 від 18.11.2013 на суму 34222,45грн., №333 від 25.11.2013 на суму 44508,90грн., №334 від 25.11.2013 на суму 31376,87грн., №353 від 27.11.2013 на суму 436,61грн., №357 від 30.11.2013 на суму 11,20грн., №408 від 31.12.2013 на суму 136,97грн., №13 від 31.01.2014 на суму 110,73грн., №39 від 28.02.2014 на суму 73,56грн., №61 від 31.03.2014 на суму 73,56грн., №79 від 30.04.2014 на суму 73,56грн., №86 від 31.05.2014 на суму 69,70грн., №102 від 30.06.2014 на суму 68,57грн., №116 від 31.07.2014 на суму 72,68грн., №149 від 31.08.2014 на суму 72,68грн., №167 від 30.09.2014 на суму 72,68грн., №204 від 31.10.2014 на суму 72,68грн., №254 від 30.11.2014 на суму 65,70грн. (а.с.89-108).

Як свідчать матеріали справи та не заперечує відповідач, останній за надані послуги розрахувався частково на загальну суму 47481,44грн., сплативши 2000,00грн. згідно прибуткового касового ордеру №2 від 31.01.2014 (а.с.139), 581,44грн. згідно банківської виписки від 30.09.2014 (а.с.140), 20000,00грн. згідно банківської виписки від 28.11.2014 (а.с.141), 20000,00грн. згідно банківської виписки від 05.12.2014 (а.с.142). Крім того, згідно договору купівлі-продажу №73 від 26.11.2014 відповідач продав ДП «Ніжинський КХП» в рахунок оплати заборгованості за послуги по зберіганню зерно кукурудзи на суму 4900,00грн. (видаткова накладна №20 від 27.11.2014).

Відповідно до ч.1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Суд враховуючи вище наведену норму, подані прокурором, позивачем докази, усні пояснення учасників судового процесу, визнання відповідачем факту надання позивачем послуг, у тому числі по актах виконання робіт (надання послуг) на загальну суму 322,67грн., які підписані та скріплені печатками тільки позивача (виконавця), а також враховуючи визнання відповідачем боргу у сумі у сумі 64036,76грн., суд доходить висновку, що позивачем на виконання умов договору складського зберігання №65 від 11.11.2013 року надано, а відповідачем отримано послуг на загальну суму 111518,20грн.

Як свідчать матеріали справи та не спростовує відповідач, останній не провів оплату за надані послуги у повному обсязі.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія за №218 від 26.02.2015 з вимогою сплатити борг у сумі 64036,76грн. із зазначенням банківських реквізитів для вчинення відповідачем оплат. Вказана претензія отримана відповідачем 03.03.2015 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення №647, однак залишена без задоволення.

Заборгованість відповідача на день розгляду справи становить 64036,76грн., що підтверджується матеріалами справи та актом звірки розрахунків, який підписаний сторонами та скріплений їх печатками (а.с.83).

Відповідно до ст. 22 ч. 5 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково. Згідно з ст. 78 ч. 5 цього Кодексу у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідач у заяві від 05.07.2016 про надання відстрочки виконання рішення позовні вимоги визнав у повному обсязі, що не суперечить законодавству та обставинам справи.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

За таких обставин борг в сумі 64036,76грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Оскільки відповідач в порушення ст.525, 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, взяті на себе зобовязання не виконав, за надані послуги своєчасно і в повному обсязі не розрахувався, вимоги позивача визнав, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення боргу в сумі 64036,76грн.

Згідно приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У п.4.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу IV Господарського процесуального кодексу України» зазначено, що при задоволенні позову в повному обсязі відшкодування витрат позивача, що повязані зі сплатою судового збору, покладаються на відповідача. Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статі 111-13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, повязаного з розглядом відповідних апеляційних та/або касаційних скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Згідно матеріалів справи, прокуратурою Чернігівської області сплачено судовий збір у сумі 1378,00грн. за подання апеляційної скарги у даній справі згідно платіжного доручення №550 від 22.03.2016, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.34).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.05.2016р. скасовано ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 14.03.2016 у справі №927/218/16, відповідно до якої позовні матеріали були повернуті прокурору на підставі п.1 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, розподіл суми судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги заступника прокурора Чернігівської області апеляційною інстанцією не проводився. Відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 10.05.2016р., справа №927/218/16 передана на розгляд до Господарського суду Чернігівської області по суті.

Як свідчать матеріали справи, Державним підприємством «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» за подання позову до Господарського суду Чернігівської області було сплачено судовий збір у сумі 1378,00грн. згідно платіжного доручення №114 від 15.02.2016, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.80).

Приймаючи до уваги, що спір виник з вини відповідача та відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00грн. та на користь прокуратури Чернігівської області судовий збір у сумі 1378,00грн. за подання апеляційної скарги №05/2-37-2016 від 22.03.2016.

Відповідачем заявлено письмову заяву про надання відстрочки виконання рішення суду про стягнення 64036,76грн. строком на 4 місяці до 05.11.2016 до продажу зібраного вражаю та отримання грошей від його реалізації. Заявлену заяву останній обґрунтовує складними економічними і фінансовими умовами в країні, щоденними витратами значних коштів на живлення та захист посівів, застарілою технікою що використовується для сільськогосподарських робіт, яка постійно потребує ремонту. В підтвердження викладених обставин, відповідачем надано довідку №20 від 13.06.2016, довідку №21 від 04.07.2016 та копію фінансового звіту відповідача від 01.01.2016 за 2015 рік. (а.с. 245-247).

Прокурор та представник ДП «Ніжинський КХП» не заперечили та погодилися відстрочити виконання рішення суду в частині стягнення боргу в сумі 64036,76грн. на 4 місяці до 05.11.2016.

Враховуючи заяву відповідача і його обґрунтування, приймаючи до уваги обставини справи, матеріальне становище відповідача, яке є сільськогосподарським підприємством, та згоду прокурора, позивача ДП «Ніжинський КХП» на відстрочку виконання рішення суду, господарський суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення суду в частині стягнення боргу у сумі 64036,76грн. та відстрочити його виконання до 05.11.2016.

Керуючись ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 627, 629, 936 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 33, 34, 49, ч.5 ст.78, ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім.Шевченка (вул. Перемоги, 1-А, с. Черниш, Чернігівський район, Чернігівська обл., ідентифікаційний код 31289538) на користь Державного підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» (пров.Урожайний, 16, м. Ніжин, ідентифікаційний код 00952634) 64036грн.76коп. боргу.

3. Відстрочити виконання рішення суду по справі №927/218/16 в частині стягнення 64036грн.76коп. боргу до 05.11.2016 року.

4. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ зі строком предявлення до виконання з 05.11.2016 року.

5. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім.Шевченка (вул. Перемоги, 1-А, с. Черниш, Чернігівський район, Чернігівська обл., ідентифікаційний код 31289538) на користь Державного підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» (пров.Урожайний, 16, м. Ніжин, ідентифікаційний код 00952634) 1378грн.00коп судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

6. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім.Шевченка (вул. Перемоги, 1-А, с. Черниш, Чернігівський район, Чернігівська обл., ідентифікаційний код 31289538) на користь прокуратури Чернігівської області (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, ідентифікаційний код 02910114, р/р 6008 Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172) 1378грн.00коп. судового збору за подання апеляційної скарги у справі №927/218/16.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 11.07.2016р.

Суддя Н.Ю.Книш