ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року Справа № 926/822/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Нєсвєтової Н.М. (доповідач) Кондратової І.Д. Черкащенка М.М.
розглянувши касаційну скаргу приватного унітарного підприємства "І.В.Ексім"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 19.01.2016
у справі№ 926/822/14
за позовомЧернівецького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України
до1.Концерну "Військторгсервіс" 2.Приватного унітарного підприємства "І.В.Ексім"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -
1.Фонд державного майна України 2.Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - 3.Рівненська Міжрегіональна універсальна біржа "Прайс"
4.Нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В.
провизнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна
за участю представників сторін:

від прокуратури: Яговідік С.М. - посв. № 029909 від 23.10.2014;

від позивача: Загуменний В.В. - за довіреністю;

від відповідача-1: Фещенко І.В. - за довіреністю;

від відповідача-2: не з'явився;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився;

від третьої особи-3: не з'явився;

від третьої особи-4: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року Чернівецький прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України звернувся до господарського суду Чернівецької області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до концерну "Військторгсервіс" та приватного унітарного підприємства "І.В.Ексім", у якому просив суд визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу нежитлових приміщень загальною площею 172,60 м.кв. та 591,50 м.кв., що знаходяться за адресою: м. Чернівці, вул. Залозецького, 93, укладений 23 грудня 2005 року ДП МОУ "Управління торгівлі Західного оперативного командування" з приватним унітарним підприємством "І.В.Ексім".

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 11.09.2014 року у справі № 926/822/14 залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.02.2015 року рішення Господарського суду Чернівецької області від 11.09.2014 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Чернівецької області.

Господарський суд Чернівецької області рішенням від 11.06.2015 року відмовив у задоволенні позову.

За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 року рішення господарського суду Чернівецької області від 11.06.2015 року скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу, укладений 23.12.2005 року державним підприємством Міністерства оборони України "Управління торгівлі Західного оперативного командування" з приватним унітарним підприємством "І.В.Ексім", нотаріально посвідчений 23.12.2005 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. і зареєстрований в реєстрі за № 10887, зареєстрований 05.05.2006 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 року скасувати та залишити в силі рішення першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні зазначених судових рішень, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 23.12.2005 року між ДП МОУ "Управління торгівлі Західного оперативного командування" в особі представника Данко Оксани Михайлівни (продавець) та ПУП "І.В.Ексім" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, за результатами публічних торгів з продажу нежитлових приміщень загальною площею 764,10 кв.м., що знаходяться за адресою: Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Залозецького, 93, проведених Рівненською регіональною універсальною товарно-майновою біржею "Прайс" 30.09.2005 року. Результати публічних торгів визначені протоколом № 240-н від 30.09.2005 року - переможцем торгів визначено приватне унітарне підприємство "І.В.Ексім" з ціновою пропозицією 350 554,40 грн.

Згідно із п. 15 договору, право власності переходить до покупця з моменту державної реєстрації та повного розрахунку за цим договором.

31.06.2006 року начальник філії "Чернівецький військ торг № 46 ДП МОУ "Управління торгівлі Західного оперативного командування" О.М. Данко та директор ПУП "І.В.Ексім" Д.О. Ліщук підписали акт прийому-передачі приміщення кафе 39-1 - 39-12 загальною площею 172,60 кв.м. в будинку літ "А" та приміщення магазину 38-1 - 38-33 загальною площею 591,50 кв.м. будинку літ "А", що розміщені за адресою: вул. Залозецького, 93, м. Чернівці, який затверджений начальником ДП МО України "Управління торгівлі Західного оперативного командування" Г.М. Свідерським.

Договір посвідчено 23.12.2005 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В., державна реєстрація прав проведена 05.05.2006 року.

Наказом Міністра оборони України від 05.04.2007 року № 135 про реорганізацію державного підприємства Міністерства оборони України "Управління торгівлі Західного оперативного командування" припинено діяльність цього підприємства та реорганізовано його шляхом приєднання до концерну "Військторгсервіс".

Концерн "Військторгсервіс" є правонаступником державного підприємства Міністерства оборони України "Управління торгівлі Західного оперативного командування". На час укладення оспорюваного правочину і передачі покупцеві названі нежитлові приміщення були державною власністю, перебували у господарському віданні державного підприємства Міністерства оборони України "Управління торгівлі Західного оперативного командування", що підтверджено Свідоцтвами про право власності, витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Декретом Кабінету Міністрів України "Про управління майном, що є у загальнодержавній власності" від 15.12.1992 року № 8-92 (в редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору) здійснення функцій щодо управління майном, що є у загальнодержавній власності покладено на міністерства та інші підвідомчі Кабінету Міністрів України органи державної виконавчої влади.

Згідно зі статутом ДП МОУ "Управління торгівлі Західного оперативного командування" це підприємство засноване на державній власності і підпорядковане Міністерству оборони України. Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Відчуження засобів виробництва, що є державною власністю і закріплені за підприємством, здійснюється за погодженням з органом управління майном у порядку, встановленому чинним законодавством.

Міністерство оборони України в особі Міністра оборони України довіреністю від 04.10.2004 року за № 220/2071 уповноважило начальника Головного управління торгівлі Тилу Міністерства оборони України ОСОБА_11 на представництво інтересів Міністерства оборони України, у тому числі з правом на надання від імені Міністерства оборони України підприємствам військової торгівлі висновків (дозволу) на укладення договорів, які не заборонені чинним законодавством, з питань розпорядження майном, що закріплене за ними на праві господарського відання. Термін дії довіреності визначено до 01.10.2007 року.

12.11.2004 року листом № 140/6/1466/25, начальник Головного управління торгівлі Тилу Міністерства оборони України ОСОБА_11 у відповідності до Положення про Головне управління Тилу Міністерства оборони України, на підставі повноважень, наданих довіреністю Міністра оборони України від 04.10.2004 року № 220/2071 та згідно поданого техніко-економічного обґрунтування доцільності відчуження об'єкта нерухомого майна, дозволив начальнику ДП МОУ "Управління торгівлі Західного оперативного командування" Свідерському Г.М. провести відчуження нежитлового приміщення філії "Чернівецький військовий торг № 46", розташованого за адресою: м. Чернівці, вул. Залозецького, 93 площею 951,6 кв.м. у порядку, визначеному чинним законодавством.

Проте, окремим дорученням Міністра оборони України від 12.02.2005 року визнано недійсними та відкликано довіреності на право укладення договорів (угод, контрактів), надання від імені Міністерства оборони України прав здійснювати інші правочини, термін дії яких не закінчився, у тому числі й видана ОСОБА_11 довіреність від 04.10.2004 року № 220/2071.

За приписами ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі: 1) закінчення строку довіреності; 2) скасування довіреності особою, яка її видала; 3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; 4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність; 5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність.

Листом від 17.02.2005 року начальник Головного управління торгівлі Тилу Міністерства оборони України ОСОБА_11 повернув довіреність від 04.10.2004 року за № 220/2071 директору адміністративного департаменту Міністерства оборони України.

Отже, на час проведення торгів і укладення договору купівлі-продажу довіреність від 04.10.2004 року за № 220/2071 була відкликана і повноваження ОСОБА_11 надавати від імені Міністерства оборони України підприємствам військової торгівлі висновки (дозволи) на укладення договорів з питань розпорядження майном, що закріплене за ними на праві господарського відання було припинено.

За приписами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом ст. ст. 317, 326 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 75 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу) відчужувати майнові об'єкти, що належать до основних фондів, державне комерційне підприємство має право лише за попередньою згодою органу, до сфери управління якого воно входить, і, як правило, на конкурентних засадах.

Таким чином апеляційний господарський суд вірно встановив відсутність повноважень начальника ДП МОУ "Управління торгівлі Західного оперативного командування" Свідерського Г.М. продавати державне майно, що закріплене за підприємством на праві господарського відання, видавати довіреності на право відчуження такого державного майна.

Крім цього, Верховний Суд України постановою від 16.09.2015 року у справі № 6-101цс15 також висловив правову позицію про відсутність повноважень відчужувати державне майно Міністерства оборони України за обставин, коли відсутня згода на це Міністерства оборони України. Відкликання і визнання недійсною довіреності Міністерства оборони України від 04.10.2004 року за № 220/2071 щодо надання підприємствам військової торгівлі дозволів на відчуження закріпленого за ними майна доводить відсутність повноважень на відчуження державного нерухомого майна від імені концерну "Військторгсервіс".

Вищевикладене свідчить, про те, що договір купівлі-продажу нежитлових приміщень що знаходяться за адресою: м. Чернівці, вул. Залозецького, 93, укладений 23.12.2005 року з порушенням вимог чинного на час укладення договору законодавства, без згоди Міністерства оборони України та за відсутності у представника ДП МОУ "Управління торгівлі Західного оперативного командування" Данко О.М. необхідних повноважень на укладення цього договору. Тому такий договір є недійсним з моменту його вчинення.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанції на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовані норми матеріального права.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновку суду апеляційної інстанції та не впливають на нього, а тому підстави для її задоволення і скасування постанови Львівського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 року, що ухвалена з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального законодавства, відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу приватного унітарного підприємства "І.В.Ексім" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 року у справі № 926/822/14 залишити без змін.

Головуючий Н.М. Нєсвєтова

Судді І.Д. Кондратова

М.М. Черкащенко