РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2016Справа №910/9233/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»

про стягнення 1 056,07 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Дейнеко О.В. (дов. №2-2016 від 15.12.2015);

від відповідача - Ліповуз Д.І. (дов. №01/340-49 від 04.01.2016);

ВСТАНОВИВ:

20.05.2016 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» звернулось до господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі 1 056,07 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №06-80.05.14.00087 від 10.12.2014 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатив страхове відшкодування, а тому відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу, з вини якого трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі за текстом - ДТП), що підтверджується постановою суду, була застрахована відповідачем, позивач просить стягнути з останнього шкоду в порядку суброгації у розмірі 1 056,07 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.05.2016 порушено провадження у справі №910/9233/16 та вказану справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 07.06.2016.

06.06.2016 через загальний відділ канцелярії господарського суду м. Києва надійшов лист МТСБУ №7/2-28/15188 від 02.06.2016 щодо інформації відповідно до страхового полісу №АЕ/3015090.

Письмовим відзивом на позовну заяву відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що ним сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 13 972,28 грн., яке було розраховане відповідачем на підставі звіту №12085 від 15.06.2015.

07.06.2016 позивач через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про долучення додаткових доказів по справі.

В судовому засіданні 07.06.2016 судом на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 12.07.2016.

05.07.2016 позивач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові пояснення по справі.

В судове засідання 12.07.2016 з'явилися представники сторін, надали пояснення по суті справи.

В судовому засіданні 12.07.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

10.12.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша» та МПП «АЗІЯ» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №06-80.05.14.00087 (далі за текстом - договір), предметом якого є майнова відповідальність за пошкодження транспортного засобу «MAN TGX 33.680», д.н.з. НОМЕР_1.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, та вигодонабувачем є ПАТ «Державний експортно-імпортний Банк України».

Строк дії договору страхування - з 12.12.2014 до 11.12.2015 (п. 2.2 договору).

10.04.2015 о 20 год. 10 хв. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2, в м. Києві по вул. Заболотного, 20, не врахував дорожню обстановку, під час зміни руху, перестроюванні, не переконався, що це буде безпечним, не надав дорогу автомобілю НОМЕР_3, який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого здійснив зіткнення з даним автомобілем, після чого автомобіль НОМЕР_3, відкинуло на припаркований автомобіль НОМЕР_4, НОМЕР_5, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. п. 2.3 б), 10.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

В результаті ДТП автомобіль НОМЕР_4, було пошкоджено, що підтверджується розширеною довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 61400844, виданою ВДАІ з обслуговування Голосіївського району ГУМВС України в м. Києві.

Згідно з постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2015 у справі №752/6290/15-п (належним чином засвідчена копія постанови містяться в матеріалах справи), дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушенням водієм ОСОБА_3 п. п. 2.3 б), 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, в результаті чого останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

В матеріалах справи міститься повідомлення страхувальника про настання страхового випадку від 16.04.2015, відповідно до якого страхувальник повідомив страховика про настання страхового випадку у вигляді ДТП, що сталась 10.04.2015, та просив виплатити страхове відшкодування.

Матеріали справи також містять заяву вигодонабувача ПАТ «Державний експортно-імпортний Банк України» про зарахування страхового відшкодування на рахунок МПП «АЗІЯ» №773, відкритий у філії АТ «Укрексімбанк».

Для визначення розміру страхового відшкодування, фахівцями Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «MAN TGX 33.680», д.н.з. НОМЕР_1, про що складено відповідний акт та фототаблицю, на підставі яких було складено ремонтну калькуляцію №LE 15-00-0 від 24.06.2015 (належним чином завірені копії містяться в матеріалах справи), згідно з якою вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_4, склала 23 711,35 грн.

Відповідно до страхового акту №ТР-05-3184 від 15.07.2015 позивачем узгоджена сума страхового відшкодування на відновлювальний ремонт транспортного засобу «MAN TGX 33.680», д.н.з. НОМЕР_1, в розмірі 15 538,35 грн.

На виконання умов договору, позивачем відповідно до страхового акту №ТР-05-3184 від 15.07.2015, була здійснена виплата страхового відшкодування на рахунок МПП «АЗІЯ», вказаний вигодонабувачем, у розмірі 15 538,35 грн., що підтверджується платіжним доручення № 17463 від 22.07.2015.

Матеріали справи містять заяву позивача №597 від 26.10.2015 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 15 538,35 грн., внаслідок якої відповідач частково виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 13 972,28 грн., що не заперечується сторонами, в результаті чого залишок невиплаченого страхового відшкодування, з урахуванням франшизи у розмірі 510 грн., склав 1 056,07 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

На підставі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання правовідносин з відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ст. 5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

З матеріалів справи та положень ст. ст. 512, 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» вбачається, що позивач набув право вимоги до відповідача в порядку суброгації.

Як зазначає Верховний Суду України в листі від 19.07.2011, перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

Хоч і регрес, і суброгація виникають на підставі закону, проте вказані підстави є різними. Так суброгація виникає, зокрема, на підстав ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», а регрес, зокрема, на підставі ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Між поняттями суброгації та регресу існують відмінності. За суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Регрес у страхуванні виникає стосовно вузького кола осіб, тоді як суброгація застосовуються щодо будь-якої особи, відповідальної за настання страхового випадку. При суброгації перебіг строку позовної давності починається з моменту виникнення страхового випадку. При регресі - з моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування, тобто зазнав збитків.

Відповідно до положень статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат й у межах загального строку позовної давності, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

За цією нормою страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати у момент заподіяння шкоди, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності, оскільки відповідно до статті 262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. При цьому строк позовної давності у страховому зобов'язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку.

У спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому строк позовної давності у страховому зобов'язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України №6-112цс13 від 25.12.2013.

За ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з частинами 1-3 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Аналогічні висновки містяться в постановах Вищого господарського суду України від 14.05.2013 р. у справі №5011-50/17049-2012, від 30.07.2013 р. у справі №910/3655/13 та від 27.01.2014 р. у справі №910/3023/13.

Виходячи з аналізу наведених норм, оцінка шкоди здійснюється безпосередньо страховою компанією при визначенні розміру страхового відшкодування, яке підлягає виплаті потерпілій особі в порядку Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, як зазначалося вище, за правилами ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до особи, відповідальної за завдані збитки, переходить право на відшкодування саме фактичних витрат, розмір яких у даному випадку підтверджується платіжним дорученням № 17463 від 22.07.2015.

З огляду на вказане суд відзначає, що доводи відповідача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України та спростовуються вищенаведеним.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4, становить 15 538,35 грн.

На виконання умов договору, позивачем відповідно до страхового акту №ТР-05-3184 від 15.07.2015, була здійснена виплата страхового відшкодування на рахунок МПП «АЗІЯ», вказаний вигодонабувачем, у розмірі 15 538,35 грн., що підтверджується платіжним доручення № 17463 від 22.07.2015.

Вина особи ОСОБА_3, який керував автомобілем НОМЕР_2, встановлена постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2015 у справі №752/6290/15-п.

Таким чином, на підставі зазначених вище обставин справи, наведених норм закону та у зв'язку з укладенням відповідачем полісу страхування цивільно-правової відповідальності №АЕ/3015090, на відповідача покладений обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Fiat», д.н.з. НОМЕР_6.

Статтею 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюється, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АЕ/3015090 встановлено ліміт за шкоду майну - 50 000 грн., франшиза - 510,00 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 1 056,07 грн. (15 538,35 грн. сума виплаченого позивачем страхового відшкодування - 13 972,28 грн. сума відшкодованої шкоди відповідачем - 510,00 грн. франшизи), а тому відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 1 056,07 грн.

За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, б-р. Л. Українки, 26, код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 30, код 31681672) суму страхового відшкодування у розмірі 1 056 (одну тисячу п'ятдесят шість) грн. 07 коп. та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. - судового збору. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 18.07.2016.

Суддя В.О. Демидов