Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

14 липня 2016 року Справа № 927/532/16

позивач: Підприємство з іноземними інвестиціями "Панальпіна Уорлд ОСОБА_1Т.Д.",

місцезнаходження: вул. Боженко, 87, м. Київ, 03150

адреса для листування: вул. Володимирська, буд. 76Б, офіс 7, м.Київ, 01033

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Форсаж",

вул. Комсомольська, 18, м. Чернігів, 14000

предмет спору: про відшкодування компенсації 8481 грн.

Суддя Лавриненко Л.М.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 08.02.2016, представник

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №45 від 05.07.2016, представник

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем Підприємством з іноземними інвестиціями "Панальпіна Уорлд ОСОБА_1Т.Д." подано позов про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж" 8481,00 грн компенсації, в порядку п.4.7.2. договору-доручення №019/014 на надання транспортно-експедиційних послуг від 04.04.2014.

Відповідач в поданих 05.07.2016 письмових запереченнях вказує на те, що нормативний простій автомобіля виник саме з вини позивача, у зв"язку з прибуттям вантажу 05.11.2015, а не 04.11.2015, що призвело до затримки митного оформлення у зв"язку з вихідними днями. Разом з тим, у будь-якому випадку, відповідно до п. 4.7.2. договору-доручення №019/014 на надання транспортно-експедиційних послуг від 04.04.2014, яким передбачена відповідальність за наднормативний простій автомобіля в розмірі 100 євро в гривнях за кожну розпочату добу простою, відповідальність відповідача може складати тільки 200 євро (за дві) розпочаті доби наднормового простою.

Представники сторін в судовому засіданні 14.07.2016 надали письмові клопотання про відмову від фіксації судового засідання технічними засобами, які задоволено судом.

Також представниками сторін подано письмові клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових документів. Суд клопотання задовольнив, подані документи залучено судом до матеріалів справи.

Інших заяв та клопотань від сторін на час слухання справи до суду не надходило.

В судовому засіданні 14.07.2016 суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача виклав позовні вимоги.

Представник відповідача щодо заявлених позовних вимог частково заперечував.

В судовому засіданні 14.07.2016 судом було здійснено огляд оригіналів: договору-доручення №019/014 на надання транспортно-експедиційних послуг від 04.04.2014; митних декларацій від 05.11.2015, 06.11.2015, 09.11.2015; заявки-додатку від 23.10.2015 до договору на транспортно-експедиторські послуги; рахунків: №24656 від 05.11.2015, №24758 від 17.11.2015; акту №24656 про виконання робіт/наданих послуг від 05.11.2015.

Копії оглянутих оригіналів документів залучено судом до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ч.1 статті 202 та ч.1 ст.205 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочин може вчинятися усно або в письмовій, електронній формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1 ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

04.04.2014 між ТОВ "Форсаж" (клієнт) та Підприємством з іноземними інвестиціями "Панальпіна Уорлд ОСОБА_1Т.Д." (експедитор) було укладено договір-доручення №019/014 про надання транспортно-експедиторських послуг.

Відповідно до п.1.1.,1.2. договору-доручення №019/014 про надання транспортно-експедиторських послуг від 04.04.2014, позивач (експедитор) за плату та за рахунок відповідача (клієнта), діючи від його імені та за його дорученням, зобовязується організувати виконання транспортно-експедиторських послуг, повязаних з перевезенням вантажу клієнта в міжнародному та внутрішньому сполученнях автомобільним та/або морським транспортом, а відповідач (клієнт), в свою чергу, зобовязується оплатити надані позивачем (експедитором) послуги.

Експедитор приступає до виконання своїх послуг по кожному окремому перевезенню вантажів клієнта тільки у випадку наявності відповідного доручення в наданій клієнтом заявці на перевезення вантажу, далі заявка, яка являється невідємною частиною даного договору, в якій міститься конкретний перелік наданих експедитором послуг, а також в обовязковому порядку зазначається: -вид та найменування (номенклатура) вантажів; -пункти відправлення і призначення вантажів; -пункти перевантаження вантажів з одного виду транспорту на інший; -строк виконання доручення.

Згідно з п.7.1.,7.4.,7.5. договору-доручення №019/014 про надання транспортно-експедиторських послуг від 04.04.2014, даний договір вступає в силу з дати підписання його сторонами і діє до 04.04.2015 включно. Даний договір вважається розірваним тільки після закінчення зобовязань сторін одного перед іншим і виконання всіх грошових розрахунків по даному договору, що підтверджується підписанням уповноваженими представниками обох сторін акта остаточної звірки виконаних робіт між сторонами. Інше припинення дії даного договору не впливає на права та обовязки сторін, накопичені до моменту припинення даного договору.

Відповідно до ч.1,2 ст.929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Аналогічна позиція викладена в п.1,3 ст. 316 Господарського кодексу України.

Таким чином, по своїй правовій природі, укладений між сторонами договір-доручення №019/014 про надання транспортно-експедиторських послуг від 04.04.2014, є договором транспортного експедирування.

Заявкою-додатком від 23.10.2015 до договору на транспортно-експедиторські послуги, замовник (відповідач) і виконавець (позивач), уклали договір про виконання автоперевезення на наступних умовах (п.1,2,12,16,17,19,20,21): маршрут: Вісбаден-Чернігів; найменування вантажу: вироби медичного призначення; дата завантаження: 27.10.2015; адреса митного оформлення: ЗАТ Термінал-Центр, м.Чернігів, вул.Жабинського,2в; адреса вивантаження: ТОВ Форсаж, м.Чернігів, вул.Комсомольська,18; порядок і форма оплати: EUR, в гривнях по курсу НБУ на день доставки вантажу, оплата проводиться при отриманні оригіналів рахунку, акту, CMR; нормативний простій/штрафні санкції: по 24/48 годин при завантаженні/вивантаженні по EUR в день за кожний автомобіль за кожну розпочату добу простою; доставка вантажу протягом 9 календарних днів з дня дати завантаження до місця митного оформлення. Невиконання експедитором зобовязань по доставці вантажу тягне за собою сплату експедитором штрафних санкцій суми в розмірі еквівалента 100 Євро в гривнях по курсу НБУ за кожну розпочату добу затримки доставки (а.с.53).

Вищевказана заявка-додаток від 23.10.2015 до договору на транспортно-експедиторські послуги, підписана сторонами та скріплена печатками сторін, що свідчить про узгодження між сторонами умов перевезень та прийняття заявки до виконання.

Згідно з ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до заявки-додатку від 23.10.2015 до договору на транспортно-експедиторські послуги, дата завантаження вантажу у м.Вісбадені/Німеччина 27.10.2015, аналогічна дата відправлення вантажу міжнародним перевезенням за маршрутом Вісбаден-Чернігів, зазначена в міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) на перевезення вантажу, копії яких додано до матеріалів справи (а.с.42,43).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач (експедитор) виконав взяті на себе зобовязання та відповідно до договору-доручення №019/014 про надання транспортно-експедиторських послуг від 04.04.2014 і заявки-додатку від 23.10.2015 до договору на транспортно-експедиторські послуги, надав відповідачу послуги по перевезенню вантажу.

Факт виконання позивачем наданих відповідачу послуг підтверджується актом №24656 про виконання робіт/наданих послуг від 05.11.2015, підписаного сторонами та скріпленого печатками сторін, копія якого додана до матеріалів справи (а.с.56), а також виставленим позивачем для оплати відповідачем рахунком №24656 від 05.11.2015 на суму 20191,63 грн, копія якого додана до матеріалів справи (а.с.54).

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п.4.1,4.2. договору-доручення №019/014 про надання транспортно-експедиторських послуг від 04.04.2014, сторони несуть взаємну відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх обовязків по даному договору у вигляді відшкодування збитків, нанесених кожною із сторін винними діями іншої сторони, а також сплати штрафних санкцій, передбачених законодавством України, діючим договором і заявкою.

Кожна із сторін повинна виконувати свої зобовязання належним чином, всіляко сприяючи іншій стороні у виконанні нею своїх обовязків.

Пунктом 4.8.5. додаткової угоди №01 від 10.10.2014 до договору-доручення №019/014 про надання транспортно-експедиторських послуг від 04.04.2014, підписаної сторонами та скріпленої печатками сторін (а.с.44), експедитор зобовязується доставити вантаж протягом 9 календарних днів з дня дати завантаження до місця розмитнення, зазначеного в заявці.

Враховуючи дату завантаження вантажу, зазначену у заявці-додатку від 23.10.2015 до договору на транспортно-експедиторські послуги та міжнародних товарно-транспортних накладних 27.10.2015 та умови доставки вантажу, зазначені в п. 4.8.5. додаткової угоди №01 від 10.10.2014 до договору-доручення №019/014 про надання транспортно-експедиторських послуг від 04.04.2014, вантаж повинен був бути доставлений експедитором 04.11.2015, тобто протягом 9 календарних днів з дня дати завантаження до місця розмитнення, зазначеного в заявці.

Пунктом 4.7.2. договору-доручення №019/014 про надання транспортно-експедиторських послуг від 04.04.2014 передбачена відповідальність клієнта, а саме нормативний простій автомобіля при завантаженні (розвантаженні) і виконанні митних формальностей приймається сторонами в межах 48 годин (не включаючи вихідних і святкових днів, якщо автомобіль пройшов не менше чим за 24 години до них), якщо інше не передбачено у заявці. Наднормативний простій автомобіля оплачується клієнтом сумою у розмірі еквівалента 100 Євро в гривнях по курсу НБУ за кожну розпочату добу простою.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Як вбачається з доданих до матеріалів справи митних декларацій від 05.11.2015, 06.11.2015, 09.11.2016 (а.с.58-67), автомобіль заїхав на митний термінал і отримав відмітку про доставку вантажу 05.11.2015 о 12:49, відповідно перша митна декларація була подана 05.11.2015 о 16:03 (закрита цього ж дня о 17:37), друга 06.11.2015 о 13: 50 (закрита о 15:53 цього ж дня), третя 06.11.2015 о 13: 49 (закрита 09.11.2015 о 10:18).

Отже, відповідно до відміток на міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) на перевезення вантажу та митній декларації від 09.07.2015, вантаж був доставлений до місця розмитнення 05.11.2015 о 12:49, тобто за 24 години до вихідного дня, а тому 48 годин нормативного простою автомобіля для відповідача почалися 05.11.2015 о 12:49 (дата прибуття вантажу) та сплили 07.11.2015 о 12:49. Третя митна декларація була закрита лише 09.11.2015 о 10:18, тобто з урахуванням умов п.4.7.2. договору-доручення №019/014 про надання транспортно-експедиторських послуг від 04.04.2014, суд доходить висновку, що наднормативний простій автомобіля становить майже дві доби (45 год 29 хв), а не три доби як зазначає позивач.

Отже, відповідальність відповідача за наднормативний простій автомобіля настає за 2 (дві) розпочаті доби, і становить з розрахунку 100 Євро в гривнях по курсу НБУ за кожну розпочату добу простою, а саме: 200 Євро.

Відповідач, присутній в судовому засіданні, визнав наднормативний простій автомобіля з його вини протягом двох діб та відповідальність 2 (дві) розпочаті доби наднормативного простою у розмірі 200 Євро.

Таким чином, відповідач зобовязаний сплати позивачу 200 Євро в гривнях по курсу НБУ, що станом на 13.06.2016 (день подачі позову до суду), становить еквівалент 5655,47 грн (офіційний курс 100 Євро станом на 13.06.2016 2827,7244 грн, що підтверджується наданою позивачем випискою із офіційного сайту Національного банку України щодо офіційного курсу гривні до іноземних валют станом на 13.06.2016).

Приймаючи до уваги, що відповідач в порушення ст.525,526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобовязання не виконав, наднормативний простій автомобіля, що виник з вини відповідача не сплатив, суд, з урахування вищезазначеного, доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані і підлягають задоволенню в частині стягнення 5655,47 грн компенсації за наднормативний простій автомобіля. В решті позову відмовити.

Оскільки спір виник у звязку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 918,91 грн.

Керуючись ст.11, 202, 205, 525, 526, 530, 610, 626, 909, 929 Цивільного кодексу України, ст.173, 174, 175, 193, 316 Господарського кодексу України, Закону України „Про судовий збір, ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж", вул. Комсомольська, 18, м. Чернігів, 14000 (, відомості про банківські реквізити відсутні) на користь Підприємства з іноземними інвестиціями "Панальпіна Уорлд ОСОБА_1Т.Д.", місцезнаходження: вул. Боженко, 87, м. Київ, 03150; адреса для листування: вул.Володимирська, буд. 76Б, офіс 7, м.Київ, 01033 (, відомості про банківські реквізити відсутні) 5655,47 грн компенсації за наднормативний простій автомобіля та 918,91 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Повне рішення підписано 15.07.2016.

Суддя Л.М. Лавриненко