КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2016 р. Справа№ 925/238/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: не з'явився.;

Від відповідача:Давигора С.А. - представник.

розглянувши апеляційну скаргу Черкаської міської ради

на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.04.2016

у справі № 925/238/16 (головуючий суддя Пащенко А.Д.)

за позовом Черкаської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "УКРТРАНС - СЕРВІС"

про стягнення 81 600, 58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Черкаська міська рада звернулась до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "УКРТРАНС - СЕРВІС" про стягнення 81 600, 58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано умови Договору про відшкодування орендодавцю суму упущеної вигоди в розмірі орендної оплати за весь період з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 08.12.2011 року №3-444 до моменту набуття чинності Договору оренди.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.04.2016 в задоволенні позовних вимог Черкаської міської ради до Товариства Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "УКРТРАНС - СЕРВІС" про стягнення 81 600, 58 грн. відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач належними та допустимими доказами не довів, що йому в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України з боку відповідача було завдано будь-якої матеріальної шкоди або він поніс збитки у формі упущеної вигоди. Позивач не довів, що з 2011 року ним вчинялися будь-які дії для укладення з відповідачем договору оренди землі, зокрема і в судовому порядку, не вказав, які дії він вчиняв протягом 2011-2015 років для уникнення чи зменшення збитків. Також, суд прийшов до висновку, що відповідач не вчиняв неправомірних дій, які могли б мати своїм наслідком спричинення шкоди позивачеві, і, відповідно, немає можливості встановити причинний зв'язок між можливою протиправною дією і збитками, які поніс позивач.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Черкаська міська рада звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Черкаської міської ради задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що визначаючи у договорі умову про відшкодування орендарем орендодавцеві коштів у розмірі орендної плати за увесь період з дати прийняття рішення міською радою до моменту набуття чинності договору оренди, сторони не ставили обов'язок в залежність від наявності чи відсутності вини сторін за договором, а визначили повне відшкодування, без будь-яких обмежень, погодивши, як підставу нарахування, так і порядок визначення розміру коштів.

Скаржник наголосив на тому, що рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.12.2015, у справі №925/1899/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "УКРТРАНС - СЕРВІС" до Черкаської міської ради про визнання недійсним підпункту "і" пункту 31 договору оренди землі від 23.07.2015 відмовлено у задоволенні позову, де встановлено судом, що договір від 23.07.2015, підписаний обома сторонами без зауважень, тобто укладаючи цей договір сторони погодили його умови, зокрема щодо компенсації орендарем орендодавцеві коштів у розмірі орендної плати за увесь період з дати прийняття рішення міською радою до моменту набуття чинності договору оренди, а тому договір підлягає виконанню сторонами на умовах визначених у ньому.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Черкаської міської ради у справі №925/238/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Лобаня О.І. та Федорчука Р.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 апеляційну скаргу Черкаської міської ради прийнято до провадження та призначено розгляд справи № 925/238/16 на 16.06.2016.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 у справі № 925/238/16 було призначено повторний автоматизований розподіл у зв'язку із перебуванням суддів Лобаня О.І. та Федорчука Р.В. у відпустці, які не є головуючими суддями (суддею - відповідачем).

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів для розгляду справи № 925/238/16 від 15.06.2016 визначено склад колегії суддів Київського апеляційного господарського суду: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2016 апеляційну скаргу Черкаської міської ради прийнято до провадження.

08.06.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду Черкаської області від 28.04.2016 залишити без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач у відзиві зазначає, що твердження Черкаської міської ради про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "УКРТРАНС - СЕРВІС" завдало збитки у вигляді упущеної вигоди є необґрунтованою нормами матеріального права, так як збитки мають бути заподіяні суб'єкту, права та законні інтереси якого порушено, а права та законні інтереси позивача на момент укладення договору від 25.07.2015 не були порушені, оскільки такі права на той час не існували. Договір оренди земельної ділянки з п.31 вступив в законну силу 01.09.2015 після підписання сторонами акту приймання-передачі земельної ділянки.

Відповідач наголошує на тому, що пункт 31 Договору містить умову про відшкодування суми упущеної вигоди, але не містить вказівки про точний розмір упущеної вигоди, немає вказівки з якої суми вона повинна нараховуватися. На думку відповідача, відсутня основна умова для стягнення - визнання винних і протиправних дій відповідача за договором.

Крім того, відповідач вказує, що в мотивувальній частині рішення Господарського суду Черкаської області від 29.12.2015 у справі №925/1899/15, суд наголосив, що в силу ч.3 ст.6, ст.627 Цивільного кодексу України сторони мали право за взаємною згодою передбачити у договорі оренди землі такий вид цивільно-правової відподальності, як збитки у вигляді упущеної вигоди, її розмір і період часу, за який така відповідальність застосовується. Але розмір збитків у договорі не визначений, в чому саме полягають збитки - не конкретизовано. При цьому суд відзначив, що підпункт "і" пункту 31 Договору оренди землі від 25.07.2015 не встановлює підстав для застосування такої відподальності.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2016 у зв'язку з задоволенням клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи №925/238/16 відкладено на 12.07.2016.

В судове засідання, призначене на 12.07.2016, представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення позивача про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме значиться підпис представника позивача в розписці про відкладення, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Як підтверджується матеріалами справи, 16.05.2000 між Виконавчим комітетом Черкаської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "УКРТРАНС-СЕРВІС" було укладено Договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), за умовами якого Виконавчий комітет Черкаської міської ради на підставі рішення № 1056 від 22.12.1999 надає Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "УКРТРАНС-СЕРВІС", а останнє приймає в тимчасове довгострокове користування строком на 15 років земельну ділянку загальною площею 0,2750 га згідно з планом землекористування для розміщення відкритої автостоянки та шиномонтажної майстерні по вул. Пацаєва, 8 у м. Черкаси. Цей договір був зареєстрований 16.05.2000 в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею за № 1872.

08.12.2011 третя сесія Черкаської міської ради прийняла рішення № 3-444 "Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "УКРТРАНС-СЕРВІС" земельної ділянки в оренду по вул. Пацаєва, 8".

Пунктом 3 рішення зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "УКРТРАНС-СЕРВІС" укласти договір оренди землі з Черкаською міською радою протягом двох місяців з дати прийняття рішення.

Згідно з пунктом 4 рішення Управлінню земельних ресурсів департаменту містобудування доручено протягом місяця з дати прийняття рішення видати заявнику чи особі, яка діє від його імені, рішення та проект договору оренди землі під підпис або направити листом з повідомленням.

23.07.2015 Черкаська міська рада (Орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "УКРТРАНС-СЕРВІС" (Орендар) уклали Договір оренди землі.

Згідно з п.1 Договору Орендодавець на підставі рішення ради від 08.12.2011 № 3-444 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, що за основним цільовим призначенням відноситься до категорії земель промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення, яка знаходиться за адресою м. Черкаси, вул. Пацаєва, 8

Пунктом 2 Договору зазначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,2750 га, з них:

- площею 0,2522 га (кадастровий номер :02:089:0017)- під відкриту автостоянку.

За функціональним використанням земельну ділянку віднесено до категорії земель транспорту, зв'язку.

- та площею 0,0228 га (кадастровий номер 71 10136400:02:089:0018) - під шиномонтажну майстерню.

Відповідно до п.8 Договір укладено на 10 років з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 08.12.2011 № 3- 444.

Пунктом 9 Договору передбачено, що річна орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється у розмірі 3,0 % від її нормативної грошової оцінки і на час укладання цього договору становить:

- на земельну ділянку площею 0,2522 га - 21331,00 грн. - землі транспорту, зв"язку.;

- на земельну ділянку площею 0,0228 га - 4821,00 грн. - землі комерційного використання.

У підпункті "і" пункту 31 Договору зобов'язано відшкодувати Орендодавцю суму упущеної вигоди (не отриманого прибутку) в розмірі орендної плати за весь період з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 08.12.2011 № 3-444 до моменту набуття чинності договору оренди.

У разі наявності документів, що підтверджують сплату за користування земельною ділянкою до моменту набуття чинності договору оренди землі, сума упущеної вигоди (не отриманого прибутку) відповідно зменшується на суму сплачених коштів.

01.09.2015 на підставі Договору оренди землі від 23.07.2015 Черкаська міська рада та Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "УКРТРАНС-СЕРВІС" підписали Акт приймання-передачі земельної ділянки.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "УКРТРАНС-СЕРВІС" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Черкаської міської ради про визнання недійсним підпункту "і" пункту 31 Договору оренди землі від 23.07.2015 в частині зобов'язання орендаря відшкодувати орендодавцю суму упущеної вигоди (не отриманого прибутку) у розмірі орендної плати за увесь період з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 08.12.2011 №3-444 до моменту набуття чинності договором оренди.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.12.2015 у справі № 925/1899/15 у позові було відмовлено.

На підставі "і" пункту 31 договору Черкаською міською радою заявлена до стягнення заборгованість за Договором оренди землі від 23.07.2015 в сумі 81 600,58 грн., що складає суму відшкодування (не отриманого прибутку) за період користування земельною ділянкою з дати прийняття рішення про надання земельної ділянки по дату набрання чинності Договору, тобто з 08.12.2011 по 31.08.2015.

Статтею 93 Земельного кодексу України та статтею 1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Так, статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з частиною 1 цієї статті особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, відповідно до частини 2 цієї статті, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлено статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди (збитків), потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Для притягнення особи до відповідальності необхідно, аби її дія/бездіяльність була протиправною. Протиправність звичайно визначається як суперечність поведінки вимогам норм права з одночасним порушенням прав іншої особи. Протиправність є юридичним вираженням шкідливості дій (бездіяльності) правопорушника.

Як зазначалося вище, рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.12.2015 у справі № 925/1899/15 по спору між цими ж сторонами, яке набрало законної сили, було відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "УКРТРАНС-СЕРВІС" у позові до Черкаської міської ради про визнання недійсним підпункту "і" пункту 31 договору оренди землі від 23.07.2015 в частині зобов'язання орендаря відшкодувати орендодавцю суму упущеної вигоди (не отриманого прибутку) у розмірі орендної плати за увесь період з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 08.12.2011 №3-444 до моменту набуття чинності договором оренди. У цьому рішенні суд вказав, що не вбачає невідповідності підпункту "і" пункту 31 договору оренди землі від 23.07.2015 вимогам вказаних позивачем у позові нормам чинного законодавства та типового договору оренди землі. При цьому суд також зазначив, що підпункт "і" пункту 31 договору оренди землі від 23.07.2015 не встановлює підстав застосування такої цивільно-правової відповідальності як збитки у вигляді упущеної вигоди.

Таким чином, сама по собі наявність такого підпункту у договорі не може перетворювати упущену вигоду (не отриманий прибуток) на безумовне договірне зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів, що йому в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України з боку відповідача було завдано будь-якої матеріальної шкоди або він поніс збитки у формі упущеної вигоди. Відповідач не вчиняв неправомірних дій, які могли б мати своїм наслідком спричинення шкоди позивачеві, і, відповідно немає причинного зв'язку між протиправною дією і збитками, які поніс позивач.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в підпункті "і" пункту 31 договору оренди землі від 23.07.2015 не вказана сума упущеної вигоди, а позивач не вказав та не обґрунтував, чому він нараховує орендну плату з 2011 року, однак вихідні дані для такого нарахування застосовує на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 03.06.2015.

Крім того не доведено неправомірність поведінки відповідача, адже з 16.05.2000 відповідач користувався цією ж земельною ділянкою на підставі договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), укладеного Виконавчим комітетом Черкаської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укртранс - сервіс", строком на 15 років. Суду не подано доказів розірвання цього договору чи дострокове припинення його дії. Не доведено також і наявність вини відповідача в тому, що договір оренди землі не був укладений після прийняття Черкаською міською радою рішення від 08.12.2011 № 3-444, оскільки в пункті 4 цього рішення було доручено Управлінню земельних ресурсів департаменту містобудування протягом місяця з дати прийняття рішення видати заявнику чи особі, яка діє від його імені, рішення та проект договору оренди землі під підпис або направити листом з повідомленням. Позивач не довів, що з 2011 року ним вчинялися будь-які дії для укладення з відповідачем договору оренди землі, зокрема і в судовому порядку, не вказав, які дії він вчиняв протягом 2011-2015 років для уникнення чи зменшення збитків.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Черкаської міської ради є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.04.2016 у справі № 925/238/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 28.04.2016 у справі № 925/238/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 925/238/16 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко