ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 рокуСправа № 912/2097/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Шевчук О.Б. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/2097/16

за позовом Олександрійської міської ради, Кіровоградська область, м. Олександрія

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, Кіровоградська область, м. Олександрія

про розірвання договору, зобов'язання повернути земельну ділянку

за участю представника позивача - головного спеціаліста юридичного управління Олександрійської міської ради Шихахмедова З.Ш., довіреність № 55/12/23/1 від 31.12.2015.

Олександрійська міська рада звернулася до господарського суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить суд:

- розірвати договір оренди земельної ділянки від 11.10.2007, укладений між Олександрійською міською радою та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії Центру державного земельного кадастру 11.10.2007, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №116;

- зобов'язати відповідача повернути Олександрійській міській раді земельну ділянку, площею 3285,05 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2, з покладенням витрат по сплаті судового збору на відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на факт несплати орендної плати відповідачем, що відповідно до статті 141 Земельного кодексу України, положень договору оренди земельної ділянки та приписів статті 32 Закону України "Про оренду землі" є підставою для розірвання договору оренди землі. За висновком позивача, за умови розірвання спірного договору, орендована земельна ділянка підлягає поверненню позивачу.

Ухвалою від 27.05.2016 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, порушив провадження у справі, справу призначив до розгляду у судовому засіданні 21.06.2016 та витребував від сторін необхідні для розгляду справи по суті докази.

Ухвалою від 21.06.2016 господарський суд відклав розгляд справи в порядку визначеному статтею 77 Господарського процесуального кодексу України.

На адресу господарського суду органом поштового зв'язку повернуто конверт з вкладенням (ухвала про порушення провадження у справі від 27.05.2016) та конверт з вкладенням (ухвала про відкладення розгляду справи від 21.06.2016), які направлялися на адресу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарським процесуальним кодексом України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Позивачем у позовній заяві зазначено адресу відповідача: АДРЕСА_1, саме на цю адресу і направлялись ухвали про порушення провадження від 27.05.2016 та відкладення розгляду справи від 21.06.2016.

До того ж, місцезнаходження відповідача за даною адресою підтверджується також Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №22033737 від 21.06.2016 (а.с. 26).

Враховуючи вищевикладені обставини, господарський суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи відсутність будь-яких обґрунтованих клопотань з боку відповідача, господарський суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши подані докази, що наведені в обґрунтування підстав позову, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно рішення Олександрійської міської ради від 18.08.2006 № 122 ОСОБА_1 було погоджено в оренду строком на 25 років земельну ділянку площею 3285,05 кв.м. за рахунок земель промисловості, транспорту, зв'язку та іншого призначення по АДРЕСА_2 для розширення цеху з виробництва панчишно-шкарпеткових виробів.

Враховуючи проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, надано в оренду ОСОБА_1 строком на 25 років земельну ділянку площею 3285,05 кв.м. за рахунок земель промисловості, транспорту, зв'язку та іншого призначення по АДРЕСА_2 для розширення цеху з виробництва панчишно - шкарпеткових виробів.

11.10.2007 між Олександрійською міською радою, в особі міського голови Скічка Олексія Омеляновича, що діяв на підставі статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (надалі - орендодавець, позивач) з одного боку і ОСОБА_1 (надалі - орендар, відповідач) з другого боку укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії Центру державного земельного кадастру України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.10.2007 за № 116 (надалі - договір, а.с. 10-12).

Пунктом 2 договору передбачено, що в оренду передається земельна ділянка площею 3285,05 кв.м, на якій розташований цех з виробництва панчішно-шкарпеткових виробів (пункт 3 договору).

Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 922937,26 грн (пункт 5 договору).

Згідно пункту 8 договору, цей договір укладено на 25 (двадцять п'ять) років.

Пунктом 9 договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі щомісячно в розмірі 949,93 грн.

Згідно пункту 11 договору орендна плата вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Відповідно до пункту 31 договору орендар зобов'язаний своєчасно вносити орендну плату згідно умов пунктів 9-14 договору, використовувати земельну ділянку за її цільовим призначення; після закінчення терміну дії договору привести земельну ділянку у стан придатний для подальшого використання.

В пункті 14 договору сторони погодили, що орендна плата справляється також у випадку, якщо орендар з поважних причин тимчасово не використовує земельну ділянку за умовами договору.

Цей договір набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації - 11.10.2032 року (прикінцеві положення договору).

Вищевказана земельна ділянка передана відповідачу згідно акта приймання - передачі земельної ділянки від 11.10.2007 (а.с. 13).

За твердженням позивача станом на 31.12.2015 за позивачем рахується недоїмка по сплаті орендної плати, нарахованої до 2012 року у розмірі 26138,78 грн, з урахуванням штрафних санкцій, що підтверджується листом Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Кіровоградській області №682/10/1126-1300 від 29.03.2016 (а.с.15).

Невиконання орендарем обов'язків за договором в частині сплати орендних платежів, стало підставою для звернення позивача з позовом про розірвання такого договору та повернення орендованої земельної ділянки.

Вирішуючи даний спір в частині розірвання спірного договору, господарський суд враховує, зокрема, вимоги абзацу 1 пункту 2.23. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17.05.2011 №6, відповідно до якого розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Згідно статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

За змістом статті 141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Умовами пункту 31 договору передбачено обов'язок орендаря своєчасно вносити орендну плату, згідно умов пунктів 9-14 договору оренди, та місцеві податки і збори.

Таким чином, законодавчо передбачена можливість розірвання спірного договору за умови систематичної несплати орендної плати.

Поряд з цим, господарський суд враховує, положення пункту "а" статті 12 Земельного кодексу України, яким передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Згідно з імперативними приписами пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Зі змісту частини 1 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вбачається, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (частина 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Таким чином, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, що здійснює право власності від імені територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є ухвалення рішення сесією ради.

Отже, передумовою для дострокового розірвання договору оренди землі від 11.10.2007 мало бути відповідне рішення сесії Олександрійської міської ради про розірвання договору оренди землі від 11.10.2007, укладеного між Олександрійською міською радою, в особі міського голови Скічка Олексія Омеляновича з одного боку і ОСОБА_1 з другого боку, зареєстрованого у Кіровоградській регіональній філії Центру державного земельного кадастру України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.10.2007 за №116.

Однак, позивачем не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження того, що Олександрійська міська рада приймала рішення щодо дострокового розірвання договору оренди землі з Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1.

Представник позивача у судовому засіданні надав усні пояснення, зокрема, про те, що рішення про дострокове розірвання спірного договору сесією Олександрійської міської ради не приймалось.

За викладених обставин у задоволенні позовних вимог Олександрійської міської ради про розірвання договору оренди землі від 11.10.2007 слід відмовити.

З огляду на відсутність підстав для дострокового розірвання спірного договору у господарського суду відсутні підстави і для задоволення позову в частині повернення Олександрійській міській раді орендованої земельної ділянки.

Крім того, розглядаючи спір в частині повернення земельної ділянки площею 3285,05 кв.м., господарський суд враховує наступне.

З наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що на спірній земельній ділянці, що розташована в м. Олександрії по АДРЕСА_2 знаходиться нерухоме майно, яке належить на праві ОСОБА_1.

Частинами 1, 4 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В силу вимог статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відтак, враховуючи вищевказані норми чинного законодавства повернення земельної ділянки площею 3285,05 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 порушить право відповідача на володіння, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Враховуючи вищевикладені обставини, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Олександрійської міської ради в повному обсязі.

На підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Копію рішення направити відповідачу (АДРЕСА_1).

Повне рішення складено 15.07.2016.

Суддя О.Б. Шевчук