донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

12.07.2016 справа №905/84/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: за участю представників: від позивача: від відповідача: від третьої особи:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4, довіреність б/н від 05.01.2016р. ОСОБА_5, довіреність №01/11-97 від 26.01.2016р. не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства Лантан Компані, м.Луганськ
на рішення господарського суду Донецької області
від11.05.2016р. (повний текст підписано 16.05.2016р.)
у справі№905/84/16 (суддя Г.В. Левшина)
за позовомПриватного підприємства Лантан Компані, м.Луганськ
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державного підприємства Вугільна компанія Краснолиманська, м.Родинське, м.Красноармійськ Донецької області Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, м.Маріуполь Донецької області
простягнення 30559000,00грн. боргу, 23053853,39грн. інфляційних, 2750097,26грн. 3% річних, 12623032,18грн. пені

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Лантан Компані, м.Луганськ, позивач звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства Вугільна компанія Краснолиманська, м.Родинське, м.Красноармійськ Донецької області про стягнення 30559000,00грн. боргу, 23053853,39грн. інфляційних, 2750097,26грн. 3% річних, 12623032,18грн. пені.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 11.01.2016р. до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, м.Маріуполь Донецької області.

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.05.2016р. (повний текст підписано 16.05.2016р.) у справі №905/84/16 у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства Лантан Компані до Державного підприємства Вугільна компанія Краснолиманська відмовлено.

Рішення суду мотивоване спливом позовної давності щодо вимог про стягнення основного боргу, і, відповідно, щодо вимог про стягнення 3% річних, інфляційних та пені.

Приватне підприємство Лантан Компані не погодилося з прийнятим рішенням та звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права. Так, скаржник зазначає, що господарський суд Донецької області невірно застосував положення ч.1 ст.264 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) щодо підстав переривання строку позовної давності, а також помилково не врахував змінений характер правовідносин сторін спору щодо порядку проведення оплати за переданий товар.

За твердженнями позивача, в результаті проведення 18.01.2013р. часткової оплати боргу на суму 441000,00грн. відповідачем було вчинено дію щодо визнання своїх зобовязань стосовно оплати недоплаченої суми в розмірі 30559000,00грн., а не щодо визнання ним лише певної частини боргу у межах конкретного чергового платежу, що свідчить про переривання перебігу строку позовної давності.

В апеляційній скарзі також зазначено про те, що, розглядаючи спір, суд першої інстанції повинен був врахувати ті обставини, що під час виконання договору від 04.07.2011р. №04/07-4т сторони не керувалися положеннями п.4.2 договору щодо періодичності здійснення платежів, що набуло характеру ділового звичаю.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 09.06.2016р. у справі №905/84/16 (головуючий Зубченко І.В., судді Марченко О.А., Попков Д.О.) було прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи на 12.07.2016р.

04.07.2016р. від Державного підприємства Вугільна компанія Краснолиманська на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив рішення господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

У звязку з перебуванням у відпустці судді члена колегії Попкова Д.О., на підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду, в результаті автоматичної зміни складу колегії було сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий Зубченко І.В., судді Марченко О.А., Татенко В.М.

В судовому засіданні 12.04.2016р. представник Приватного підприємства Лантан Компані підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені.

Представник відповідача в судовому засіданні просив рішення господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, своїми правами, передбаченими ст.22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), не скористався, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи, що явка представника третьої особи ухвалою суду від 09.06.2016р. не визнавалась обовязковою, представник не посилався на необхідність надання додаткових доказів, судова колегія визнала за можливе розглянути справу за відсутністю представника Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

04.07.2011р. між Приватним підприємством Лантан Компані (далі постачальник) та Державним підприємством Вугільна компанія Краснолиманська (далі покупець) був підписаний договір №04/07-4т про закупівлю вентиляторів, укладений з учасником переможцем процедури відкритих торгів, проведеної 10.06.2011р. на підставі рішення комітету з конкурсних торгів, оформленого протоколом засідання від 14.06.2011р. (далі договір).

За умовами 1.1 договору постачальник зобовязується у 2012р. поставити покупцю товари, зазначені в специфікації, а покупець прийняти і оплатити такі товари.

Найменування: вентилятор ВО 32/20 АН у кількості 2 шт. (п.1.2).

Пунктом 1.3 договору передбачено, що обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Відповідно до п.3.1 договору його ціна становить 55000000,00грн., у тому числі ПДВ 20% - 9166666,67грн. В ціну договору включена вартість шеф монтажу.

Згідно з п.3.2 договору ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Порядок поставки товару узгоджений сторонами в розділі 5 договору. Так, пунктом 5.1 договору передбачено, що постачання узгодженої партії товару здійснюється на умовах DDP відповідно до правил ІНКОТЕРМС-2010р..

Постачальник зобовязується поставити покупцю товар протягом 12 місяців з моменту підписання договору (п.5.2).

За умовами п.10.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2012р.

04.07.2011р. сторонами до договору було підписано специфікацію №1, за умовами якої постачанню підлягають вентилятори ВО 32/20 АН у кількості 2 шт. на загальну суму 55000000,00грн., у т.ч. ПДВ 9166666,67грн.

Як вбачається з наявних в матеріалах банківських виписок по рахунках від 23.11.2011р., 25.06.2012р., 17.10.2012р., 28.12.2012р., 18.01.2013р. Державним підприємством Вугільна компанія Краснолиманська на користь Приватного підприємства Лантан Компані було перераховано попередню оплату за вентилятор згідно договору №04/07-4т від 04.07.2011р. на суму 24441000,00грн.

За видатковою накладною №ЛК-280202 від 28.02.2013р. позивачем було передано відповідачу два вентилятори ВО 32/20 АН на суму 55000000,00грн. В матеріалах справи також наявна довіреність №04 від 25.02.2013р., виписана Державним підприємством Вугільна компанія Краснолиманська на отримання його представником двох вентиляторів ВО 32/20 АН за договором №04/07-4т від 04.07.2011р., яка підтверджує факт отримання відповідачем від Приватного підприємства Лантан Компані зазначених вентиляторів.

За твердженнями позивача, заборгованість відповідача за поставлений товар становить 30559000,00грн. За прострочення грошового зобовязання Приватним підприємством Лантан Компані були нараховані інфляційні в розмірі 23053853,39грн., 3% річних в розмірі 2750097,26грн. та пеня в розмірі 12623032,18грн.

Зазначене стало підставою звернення Приватного підприємства Лантан Компані з позовом до суду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.11 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків. Таким чином, відповідно до умов договору №04/07-4т від 04.07.2011р., між сторонами у справі виникли певні взаємні зобовязання. Так, продавець прийняв на себе обовязок передати покупцеві певну річ і водночас набув право вимагати її оплати, а покупець, відповідно, зобовязався здійснити оплату придбаної речі та набув права вимагати від продавця її передачі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на користь позивача було перераховано попередню оплату за вентилятор згідно договору на суму 24441000,00грн.

На виконання умов договору за видатковою накладною №ЛК-280202 від 28.02.2013р. Приватним підприємством Лантан Компані було передано Державному підприємству Вугільна компанія Краснолиманська два вентилятори ВО 32/20 АН на суму 55000000,00грн.

Колегія суддів зазначає, що видаткова накладна у разі належного її оформлення та відповідності вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинним обліковим документом, який фіксує та підтверджує господарську операцію і є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Згідно зі ст.693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до умов пункту 4.1 договору розрахунки за товар здійснюються в національній валюті України.

Умовами пункту 4.2 договору сторони передбачили, що покупець за рахунок державних коштів здійснює передплату за товар щомісячно - до 20 числа поточного місяця, рівними частинами, протягом 12 місяців починаючи з дати підписання сторонами даного договору. За взаємною згодою сторін можлива відстрочка платежу.

Враховуючи умови зазначеного пункту договору, господарський суд Донецької області вірно зазначив, що сторонами встановлені наступні строки виконання боржником зобов'язань: до 20.07.2011р. 4583333,33грн.; до 20.08.2011р. 4583333,33грн.; до 20.09.2011р. 4583333,33грн.; до 20.10.2011р. 4583333,33грн.; до 20.11.2011р. 4583333,33грн.; до 20.12.2011р. 4583333,33грн.; до 20.01.2012р. 4583333,33грн.; до 20.02.2012р. 4583333,33грн.; до 20.03.2012р. 4583333,33грн.; до 20.04.2012р. 4583333,33грн.; до 20.05.2012р. 4583333,33грн.; до 20.06.2012р. 4583333,37грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи банківських виписок відповідачем на користь позивача було перераховано оплату за вентилятор згідно договору №04/07-4т від 04.07.2011р. по рахунках від:

- 23.11.2011р. на суму 7500000,00грн.;

- 25.06.2012р. на суму 5000000,00грн.;

- 17.10.2012р. на суму 6500000,00грн.;

- 28.12.2012р. на суму 5000000,00грн.;

- 18.01.2013р. на суму 441000,00грн.

Загальна сума перерахованих коштів становить 24441000,00грн.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що Державним підприємством Вугільна компанія Краснолиманська були виконані зобовязання за договором щодо здійснення першого-пятого платежів за липень 2011р.-листопад 2011р. на суму 22916666,65грн. та частково шостого платежу за грудень 2011р. на суму 1524333,35грн. Інша частина зобовязань за грудень 2011р. на суму 3058999,98грн., за січень-травень 2012р. по 4583333,33грн. щомісячно, за червень 2012р. 4583333,37грн., а всього на суму 30559000,00грн., всупереч нормам законодавства, відповідачем не виконана.

Разом з тим, в ході розгляду справи в суді пешої інстанції, Державним підприємством Вугільна компанія Краснолиманська була подана заява про застосування позовної давності до вимог щодо стягнення основного боргу.

Згідно з приписами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Положеннями ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної даності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до положень ч.5. ст. 261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною третьою статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини четвертої, пятої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Поважними причинами є такі обставини, які роблять своєчасне предявлення позову до суду неможливим або ускладненим.

Враховуючи умови пункту 4.2 договору та часткове виконання Державним підприємством Вугільна компанія Краснолиманська своїх зобовязань за договором №04/07-4т від 04.07.2011р., позивач дізнався про порушення відповідачем свого права на:

- отримання грошових коштів у розмірі 3058999,98грн. 20.12.2011р., у звязку з чим право позивача на відповідний позов виникло з 21.12.2011р.;

- отримання грошових коштів у розмірі 4583333,33грн. 20.01.2012р., у звязку з чим право позивача на відповідний позов виникло з 21.01.2012р.;

- отримання грошових коштів у розмірі 4583333,33грн. 20.02.2012р., у звязку з чим право позивача на відповідний позов виникло з 21.02.2012р.;

- отримання грошових коштів у розмірі 4583333,33грн. 20.03.2012р., у звязку з чим право позивача на відповідний позов виникло з 21.03.2012р.;

- отримання грошових коштів у розмірі 4583333,33грн. 20.04.2012р., у звязку з чим право позивача на відповідний позов виникло з 21.04.2012р.;

- отримання грошових коштів у розмірі 4583333,33грн. 20.05.2012р., у звязку з чим право позивача на відповідний позов виникло з 21.05.2012р.;

- отримання грошових коштів у розмірі 4583333,37грн. 20.06.2012р., у звязку з чим право позивача на відповідний позов виникло з 21.06.2012р.

Оскільки позовна заява була направлена до суду 25.12.2015р. (згідно поштового штампу, наявного на конверті), господарський суд Донецької області дійшов вірного висновку про недотримання позивачем трирічного строку позовної давності, встановленого ст.257 ЦК України, за вимогами про стягнення заборгованості в загальній сумі 30559000,00грн.

В обґрунтування апеляційної скарги Приватне підприємство Лантан Компані посилається на те, що в результаті проведення 18.01.2013р. часткової оплати боргу на суму 441000,00грн. відповідачем було вчинено дію щодо визнання своїх зобовязань стосовно оплати недоплаченої суми в розмірі 30559000,00грн., що свідчить про переривання перебігу строку позовної давності.

З приводу цього судова колегія зазначає наступне. Відповідно до ч.1,3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до п.4.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. N10 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Разом з тим, зазначений позивачем рахунок №ЛК-1501-о від 15.01.2013р., згідно з яким відповідачем 18.01.2013р. було сплачено грошові кошти в сумі 441000,00грн. був виписаний Приватним підприємством Лантан Компані за договором №04/07-4т від 04.07.2011р. на суму 31000000,00грн. за вентилятор ВО 32/20АН у кількості 1,127. При цьому, у графі рахунку Найменування міститься відмітка позивача доплата за договором.

Як було зазначено вище, умовами договору №04/07-4т від 04.07.2011р. передбачено здійснення Державним підприємством Вугільна компанія Краснолиманська оплати товару частинами.

З огляду на вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком господарського суду Донецької області про те, що сплата відповідачем 18.01.2013р. заборгованості в сумі 441000,00грн. не може свідчити про визнання Державним підприємством Вугільна компанія Краснолиманська загальної суми основного боргу у розмірі 30559000,00грн. Зазначена сплата лише підтверджує погодження відповідача з наявністю заборгованості в розмірі 441000,00грн., яка є меншою ніж черговий з прострочених платежів за умовами договору. Таким чином, здійснення Державним підприємством Вугільна компанія Краснолиманська із простроченням часткового виконання грошового зобовязання відносно сьомого чергового платежу не може свідчити про визнання ним боргу стосовно восьмого та подальших платежів.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт вчинення відповідачем дій, спрямованих на визнання загальної заборгованості перед Приватним підприємством Лантан Компані в сумі 30559000,00грн. (підписані акти звірок взаємних розрахунків, листи відповідача тощо).

За приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Закон не визначає, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропущення позовної давності поважними. Як правило, це здійснюється за заявою (клопотанням) позивача з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів (п.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. N10 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів).

Клопотання Приватного підприємства Лантан Компані про захист порушеного права в матеріалах справи відсутнє. Наявність поважних причин пропуску позивачем встановленого трирічного строку позовної давності на звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості в сумі 30559000,00грн. позивачем не доведена, а судова колегія не вбачає.

У звязку з викладеним, позовні вимоги Приватного підприємства Лантан Компані про стягнення з Державного підприємства Вугільна компанія Краснолиманська основного боргу в сумі 30559000,00грн. не підлягають задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 2750097,26грн. за період з 01.12.2012р. по 30.11.2015р. та інфляційні в сумі 23053853,39грн. за період з грудня 2012р. по листопад 2015р. на підставі ст.625 ЦК України.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, вимога про сплату інфляційних та 3% річних є додатковою вимогою.

Разом з тим, Приватним підприємстваом Лантан Компані заявлені позовні вимоги про стягнення пені в сумі 12623032,18грн. за період з 01.12.2012р. по 30.11.2015р. на підставі п.7.5 договору №04/07-4т від 04.07.2011р.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За умовами пункту 7.5 договору №04/07-4т від 04.07.2011р. за прострочення оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ від суми простроченої оплати за кожний день прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем була подана заява про застосування судом строків позовної давності щодо вимог про стягнення 3% річних, інфляційних та пені.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Умовами п.5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України N10 від 29.05.2013р. Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги позовна давність спливає і до додаткової вимоги - стягнення неустойки. Якщо позовна давність спливла за основною вимогою, то вважатиметься, що вона спливла і стосовно додаткової вимоги.

Відповідно до п.5.3 зазначеної постанови зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536, 625 ЦК України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань, оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу).

Враховуючи вищевикладене, судова колегія зазначає про правомірність висновків господарського суду Донецької області про те, що враховуючи сплив позовної давності щодо вимог про стягнення основного боргу, позовна давність спливла і до вимог щодо стягнення 3% річних в розмірі 2750097,26грн., інфляційних в сумі 23053853,39грн. та пені в розмірі 12623032,18грн., у звязку з чим позов в цій частині також не підлягає задоволенню.

Посилання апелянта на те, що під час виконання договору від 04.07.2011р. №04/07-4т сторони не керувалися положеннями п.4.2 договору щодо періодичності здійснення платежів, що набуло характеру ділового звичаю, судовою колегіє не приймається з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.7 ЦК України, цивільні відносини можуть регулюватися, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.7 ЦКУкраїни звичай, що суперечить договору або актам цивільного законодавства, у цивільних відносинах не застосовується.

На підставі наведеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 11.05.2016р. (повний текст підписано 16.05.2016р.) у справі №905/84/16 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства Лантан Компані, м.Луганськ на рішення господарського суду Донецької області від 11.05.2016р. (повний текст підписано 16.05.2016р.) у справі №905/84/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 11.05.2016р. (повний текст підписано 16.05.2016р.) у справі №905/84/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді О.А. Марченко

ОСОБА_3

Надруковано 7 прим: 2 позивачу; 1 відповідачу; 1 третій особі; 1 ГСДО; 1 до справи; 1 ДАГС