ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2016 р. Справа № 911/1453/16

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/1453/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Тайс», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Світанок», с. Світанок, Переяслав-Хмельницький район

про стягнення 22189,22 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність б/н від 02.06.2014;

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніко-Тайс» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Світанок» (відповідач) про стягнення 22189,22 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на наявну у відповідача заборгованість, яка утворилась у останнього у звязку із істотним порушенням умов Договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК160409/1 від 16.04.2009 та яка стягнута за рішенням господарського суду Київської області від 10.12.2009 у справі № 13/232-09, проте яка лишається не сплаченою відповідачем до теперішнього часу, у звязку з чим позивач додатково нараховує до стягнення 14586,18 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 1346,82 грн. пені, 2373,30 грн. 3 % річних, 3882,91 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 28.04.2016 порушено провадження у справі № 911/1453/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалами суду від 18.05.2016 та від 08.06.2016 розгляд справи було відкладено.

В судових засіданнях 18.05.2016, 08.06.2016, 29.06.2016 представником позивача надані документи, витребувані судом, а також підтримані позовні вимоги, з урахуванням наданої суду заяви про збільшення розміру позовних вимог № 24-2/05 від 24.05.2016, в якій останній просить суд стягнути з відповідача 71717,38 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 1640,39 грн. пені, 2462,40 грн. 3 % річних та 15034,40 грн. інфляційних втрат.

Таким чином, судом розглядаються вимоги про стягнення з відповідача 71717,38 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 1640,39 грн. пені, 2462,40 грн. 3 % річних та 15034,40 грн. інфляційних втрат.

Представник відповідача в судові засідання 18.05.2016, 08.06.2016, 29.06.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, проте як відповідач належним чином повідомлений про місце і час судових засідань, про що свідчить відбиток штампу канцелярії суду на звороті у нижньому лівому куті ухвал від 28.04.2016, 18.05.2016, 08.06.2016 щодо направлення їх копій відповідачу. Крім того, судом взято до уваги, що ухвали суду були направлені на адресу місцезнаходження відповідача визначену позивачем у позовній заяві та адресу, зазначену у спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Вимоги ухвал суду від 28.04.2016, 18.05.2016, 08.06.2016 відповідач не виконав, витребувані документи, в тому числі відзив на позов до суду не надіслав.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

При розгляді господарським судом Київської області справи № 13/232-09 було встановлено, що 16 квітня 2009 року між ТОВ «Корпорація «Агросинтез» та відповідачем був укладений договір поставки на умовах товарного кредиту № ТК 160409/1 від 16.04.2009 року (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору ТОВ «Корпорація «Агросинтез» зобов'язувалось передати у власність відповідача товар (хімічні засоби захисту рослин), відомості про який зазначено у п. 1. Специфікацій № 1, а саме: «Галера 334» та «Альтекс к.е» на загальну суму 32897,88 грн.

Згідно з п. 3 специфікації № 1 від 16.04.2009 р. до договору, товар оплачується відповідачем у строк не пізніше 10.08.2009 р.

На виконання умов договору відповідачу було поставлено товар 16 квітня 2009 року, на загальну суму 29969,64 грн., що підтверджується видатковою накладною № А-00000667 від 16.04.2009 року та довіреністю, серії ЯПЛ № 782905 від 16.04.2009 року; 06 травня 2009 року на загальну суму 2928,24 грн., що підтверджується накладною № А-00000966 від 06 травня 2009 року.

В порушення умов договору відповідач за отриманий товар повністю не розрахувався, у звязку з чим у нього утворилась заборгованість сумі 32897,88 грн.

Згідно з п. 5.1 договору, товариство з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» надає відповідачу товарний кредит у розмірі ціни отриманого і неоплаченого відповідачем товару на період: з дати отримання товару відповідачем до дати його оплати згідно із договором.

Згідно з п. 5.2 договору, процентна ставка по товарному кредиту, розрахунок та сума процентів за користування товарним кредитом вказується у Специфікаціях.

Відповідно до п. 4 специфікації № 1 від 16.04.2009 р. до договору, за користування товарним кредитом відповідач сплачує проценти у розмірі 10% річних від вартості отриманого і неоплаченого товару за кожен день користування товарним кредитом.

Згідно з п. 2.3 договору вартість договору складається із суми всіх Специфікацій в яку включається ціна товару та проценти за користування товарним кредитом. Сума процентів становить 1045,52 грн.

Таким чином, станом на день розгляду справи № 13/232-09 заборгованість відповідача по основному боргу, становить 32897,88 грн. (ціна поставленого товару) + 1 045,52 грн. (проценти по товарному кредиту).

Згідно з п. 6.5 Договору платежі підлягають індексації. Проіндексована сума платежу визначається таким чином: ПСП = (К2/К1) х СП, де ПСП проіндексована сума платежу, яка підлягає сплаті відповідачем позивачу, СП - сума платежів за договором, К2 - курс гривні до долару США, встановлений НБУ на дату здійснення такого платежу за договором, К1 - курс гривні до долару США, встановлений НБУ на дату укладення Договору.

Оскільки товар відповідачем оплачений не був, станом на 12.10.2009 року - дату складання позову, офіційний курс гривні до долару США складав 8,010000 грн. із розрахунку за 1 долар США.

Станом на 16.04.2009 року - дату укладення Договору, офіційний курс гривні до долару США складає 7,700000 грн.

За таких обставин сума, на яку збільшилась заборгованість відповідача відповідно до п. 6.5 договору складає 1324,46 грн. (34 222,34 грн. ((8,010000/7,700000) х 32 897,88 грн. = 34 222,34 грн.)) - 32 897,88 грн.).

Крім того, встановивши факт порушення відповідачем договірних зобовязань, судом, на підставі п. 8.2.3 договору, стягнуто з відповідача 1036,28 грн. пені та 10183,02 грн. штрафу

Також судом розглянуто вимогу щодо стягнення з відповідача процентів за користування чужими коштами в розмірі 10362,83 грн. та встановлено, що вимога позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Господарським судом, також розглянуті вимоги, заявлені ТОВ «Корпорація «Агросинтез», на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, встановивши, що зазначені вимоги заявлені правомірно, судом задоволені вимоги щодо стягнення з відповідача 170,34 грн. 3 % річних та 263,18 грн. інфляційних втрат.

Зазначені обставини встановлені рішенням господарського суду Київської області від 10.12.2009 у справі № 13/232-09, яке залишено без змін постановою Міжобласного апеляційного господарського суду від 13.04.2010, та яким стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма-Світанок» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез 32897,88 грн. основного боргу, 1045,52 грн. процентів по товарному кредиту, 1036,28 грн. пені, 170,34 грн. 3 % річних, 263,18 грн. збитків від інфляції, 10362,83 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 10183,02 грн. штрафу, 1324,46 грн. індексації ціни товару, а також судові витрати: 572,84 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат за інформаційно технічне забезпечення судового про процесу.

Крім того, рішенням господарського суду Київської області від 15.01.2014 у справі № 911/4557/13, у звязку з тим, що рішення господарського суду Київської області від 10.12.2009 у справі № 13/232-09 лишається не виконаним, з товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» було стягнуто 247063,07 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 24682,88 грн. пені, 4055,40 грн. 3 % річних, нараховані за період з 13.10.2009 по 25.11.2013, 6316,39 грн. інфляційних втрат, нараховані за період: жовтень 2009 - травень 2013, 12000,00 грн. витрат на послуги адвоката, 5643,00 грн. судового збору.

Зазначені обставини встановлені рішенням господарського суду Київської області від 15.01.2014 у справі № 911/4557/13, яке набрало законної сили.

Відповідно до змісту ст.115 Господарсько-процесуального кодексу України, рішення. ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

У відповідності до ч. 1 статті 510 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобовязується або не зобовязується їх оплатити.

Згідно ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням (стаття 515 Цивільного кодексу України).

14 серпня 2013 року між ТОВ «Корпорація Агросинтез» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» було укладено Угоду № 14-08/13-23 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України). Розділом 1 даної Угоди, встановлено, що первісний кредитор (ТОВ «Корпорація Агросинтез») відступає новому кредитору (ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс») право вимоги виконання товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Світанок», зобов'язання щодо сплати розміру пені, відсотків за користування чужими грошовими коштами, інфляційних витрат, 3 % річних, набутих ТОВ «Корпорація Агросинтез» на підставі договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК 160409/1 від 16 квітня 2009 року, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТОВ «Агрофірма Світанок» грошового зобов'язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК 160409/1 від 16 квітня 2009 року.

Відповідно до п. 1.2. угоди № 14-08/13-23 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 12-519 ЦК України) від 14.08.2013 року, новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі пені, 3 % річних, відсотки за користування чужими грошовими коштами та інфляційних втрат, за період існування прострочення виконання боржником грошового зобовязання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК 160409/1 від 16.04.2009 року.

На виконання п. 4.1. даної угоди ТОВ «Корпорація Агросинтез», було передано позивачу перелік документів, що підтверджують право вимоги виконання ТОВ «Агрофірма Світанок» обумовленого зобовязання.

14.08.2013 року ТОВ «Корпорація Агросинтез» направило на адресу відповідача повідомлення про заміну кредитора у зобовязанні з вимогою про сплату заборгованості за договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК 160409/1 від 16.04.2009 року, станом на 14.08.2013 року, у розмірі 263119,91 грн.

Станом на час прийняття рішення у справі № 911/1453/16 відповідачем не сплачені позивачу кошти, які підлягають стягненню за рішенням господарського суду Київської області від 10.12.2009 у справі № 13/232-09, у звязку з чим позивач, звернувся до господарського суду із вимогами про стягнення 71717,38 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 1640,39 грн. пені, 2462,40 грн. 3 % річних та 15034,40 грн. інфляційних втрат.

Належне виконання грошових зобов'язань покупцем забезпечено у вигляді сплати пені в розмірі 0.05 %, але не більше розміру встановленого законодавством, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а також встановлено відповідальність за порушення терміну оплати у вигляді штрафу в розмірі 30 % вартості Договору за кожний факт порушення терміну платежу (пункти 8.2.3 договору).

Пунктом 8.5. договору сторони передбачили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань за цим договором здійснюється до моменту їх виконання, а строк позовної давності по цих вимогах складає три роки.

У звязку із неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати отриманого товару позивач, на підставі п. 8.2.3 договору, просить суд стягнути з відповідача 1640,39 грн. пені, нарахованої за період з 26.11.2013 по 14.04.2014.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобовязання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що розрахунок пені, доданий до заяви про збільшення розміру позовних вимог № 24-2/05 від 24.05.2016, є арифметично вірним, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 1640,39 грн. пені визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача 2462,40 грн. 3 % річних, нарахованих за період з 26.11.2013 по 21.04.2016 та 15034,33 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період: грудень 2014 - квітень 2016.

Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, встановивши, що розрахунок позивача відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому зазначені вимоги також підлягають задоволенню.

Крім того, пунктом 8.4 договору передбачено, що згідно ч. 3 ст. 692, 694, 536 ЦК України, сторони домовились, що у разі прострочення сплати будь-якого платежу покупець сплачує постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами від простроченої суми за весь час прострочення, сума яких розраховується наступним чином: СП=(СПП*0,5*Д)/100, де СП сума процентів, що підлягає сплаті покупцем постачальнику, СПП сума простроченого платежу, Д кількість календарних днів прострочення платежу.

Згідно ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Статтею 536 Цивільною кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Отже, звертаючись із позовною заявою, позивач також, просить суд, на підставі п. 8.4 договору, стягнути з відповідача 71717,38 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, нараховані за період з 26.11.2013 по 01.01.2015.

На підставі вказаних норм права та п. 8.4 договору, враховуючи, що розрахунок позивача, доданий до заяви про збільшення розміру позовних вимог, є арифметично вірним, а отже суд приходить до висновку про задоволення зазначеної вимоги.

Враховуючи наведе вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при повному задоволені позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма-Світанок» (08472, Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Світанок, вул. Леніна, 4/1, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, оф. 23, код ЄДРПОУ 3839872) 1 640 (одну тисячу шістсот сорок) грн. 39 коп. пені, 2 462 (дві тисячі чотириста шістдесят дві) грн. 40 коп. 3 % річних, 15 034 (пятнадцять тисяч тридцять чотири) грн. 33 коп. інфляційних втрат, 71 717 (сімдесят одну тисячу сімсот сімнадцять) грн. 38 коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 06.07.2016

Суддя О.О. Христенко