ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року Справа № 915/370/16

Господарський суд Миколаївської області у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі судового засідання Чирковій А.М.,

за участю представників сторін:

прокурор Бескровна І.І., посвідчення № 035058 від 13.08.2015 року,

від відповідача-1 ОСОБА_1, довіреність № 498 від 30.05.2016 року,

від відповідача-2 ОСОБА_2, довіреність б/н від 14.04.2016 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом заступника прокурора Миколаївської області,

54030, м. Миколаїв, вул. Спаська, 28,

в інтересах держави

до відповідача-1 Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області,

57453, Миколаївська область, Березанський район, с. Коблево, вул. Одеська, 4,

відповідача-2 Приватного підприємства Фалкон,

54001, АДРЕСА_1,

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договорів купівлі-продажу недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Миколаївської області звернувся до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, Приватного підприємства Фалкон, у якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 29 від 19.09.2012 року Про затвердження звіту експертної грошової оцінки земельної ділянки та дозвіл на викуп з розстрочкою;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :12:047:0061, площею 0,2478 га, розташованої по пр. Курортному, 33/3 у с. Коблеве Березанського району Миколаївської області, укладений 12.12.2012 року між Коблівською сільською радою та Приватним підприємством Фалкон, який 12.12.2012 року нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального органу ОСОБА_3, про що у Державному реєстрі правочинів вчинено запис № 5371971 (право власності зареєстровано 24.12.2013 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 4045214);

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :12:047:0060, площею 0,0891 га, розташованої по пр. Курортному, 33/3 у с. Коблеве Березанського району Миколаївської області, укладений 12.12.2012 року між Коблівською сільською радою та Приватним підприємством Фалкон, який 12.12.2012 року нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального органу ОСОБА_3, про що у Державному реєстрі правочинів вчинено запис № 5372027 (право власності зареєстровано 24.12.2013 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 4043579).

Ухвалою суду від 01.04.2016 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 13.04.2016 року.

Ухвалою суду від 13.04.2016 року розгляд справи відкладено на 28.04.2016 року у звязку з неявкою представників відповідачів.

Ухвалою суду від 28.04.2016 року розгляд справи відкладено на 18.05.2016 року за клопотанням відповідача-2.

Ухвалою суду від 18.05.2016 року розгляд справи відкладено на 31.05.2016 року.

Ухвалою суду від 31.05.2016 року розгляд справи відкладено на 14.06.2016 року у звязку з необхідністю витребування додаткових доказів, продовжено строк розгляду спору на 15 днів.

Ухвалою суду від 14.06.2016 року розгляд справи відкладено на 30.06.2016 року, повторно витребувано додаткові докази.

30.06.2016 року у судовому засіданні оголошено перерву до 06.07.2016 року.

06.07.2016 року у судовому засіданні оголошено перерву до 13.07.2016 року.

13.07.2016 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача-1 Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області проти позову заперечила.

У поданих суду запереченнях проти позовної заяви (т. 1 а.с. 99-102) та доповненнях до відзиву (т. 1 а.с. 220-222) просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на наступне.

Із посиланням на приписи ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України зазначає, що розміри прибережних захисних смуг встановлені законом, проте виняток стосується населених пунктів, де прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації, а тому правило двокілометрової прибережної захисної смуги в даному випадку не може бути застосовано.

Нормативні акти деталізують це положення. Так, пунктом п. 10 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року № 486, визначено, що на землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови.

На підставі ч. 1 ст. 20, ст. 51 ЗК Україна спірні земельні ділянки віднесені до земель рекреаційного призначення, а тому у відповідності до ст. 52 ЗК України можуть бути передані у приватну власність.

Зона відпочинку Коблеве ще з радянських часів, а у подальшому і на підставі містобудівної документації 2010 року проектувалась під будівництво рекреаційних закладів, 07.10.2011 року зону відпочинку Коблеве було включено до меж с. Коблеве.

16.12.2014 року затверджений Генеральний план с. Коблеве. А тому спірні земельні ділянки у межах населеного пункту не відносяться до земель водного фонду.

На сьогоднішній день розроблений проект землеустрою щодо встановлення меж водоохоронної зони та прибережної захисної смуги в межах села Коблеве. Вказаний проект розроблений відповідно до Генерального плану з урахуванням конкретних умов забудови.

Передача Коблівською сільською радою зазначених земельних ділянок у власність з цільовим призначення рекреація відповідає повноваженням ради та не суперечить нормам законодавства.

Відповідачем із посиланням на ст. 128 ЗК України також зазначено, що підстав для відмови Приватному підприємству Фалкон під час прийняття рішення про продаж спірних земельних ділянок у Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області не було, оскільки Приватним підприємством Фалкон був наданий визначений законодавством пакет документів для придбання спірних земельних ділянок.

Представник відповідача-2 Приватного підприємства Фалкон проти позову заперечив.

У поданому суду відзиві (т. 1 а.с. 106-110), доповненнях до відзиву (т. 1 а.с. 250-253) просив у задоволенні позову відмовити, вказуючи наступне.

Прокурором пропущений строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Посилаючись на приписи ст. ст. 60-62 ЗК України, ст. 88-90 ВК України відповідач зазначає, що прибережна захисна смуга у населеному пункті встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

Крім того, відповідач звертає увагу суду на той факт, що за результатами укладення спірних договорів купівлі-продажу земельних ділянок він з 09.01.2013 року сплачував кошти за землю та земельний податок, які надходили до відповідного місцевого бюджету.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Прокуратурою Миколаївської області проведено перевірку дотримання вимог законодавства при прийнятті Коблівською сільською радою Березанського району Миколаївської області рішень із земельних питань та встановлено наступне.

Так, Коблівською сільською радою Березанського району Миколаївської області 19.09.2012 року прийнято рішення № 29 про:

- затвердження звітів експертної грошової оцінки земельних ділянок з кадастровим номером :12:047:0061 площею 0,2478 га та з кадастровим номером :12:047:0060 площею 0,0891 га, розташованих по пр. Курортному, 33/3 у с. Коблеве Березанського району Миколаївської області, які надані в оренду Приватному підприємству Фалкон (далі - ПП Фалкон) для рекреаційного призначення під розміщення та обслуговування існуючої бази відпочинку Южанка-Фалкон;

- продаж Приватному підприємству Фалкон з розстрочкою платежу на 2 роки двох земельних ділянок з кадастровим номером :12:047:0061 площею 0,2478 га та з кадастровим номером :12:047:0060 площею 0,0891 га, які розташовані по пр. Курортному, 33/3 у с. Коблеве Березанського району Миколаївської області, для рекреаційного призначення під розміщення та обслуговування існуючої бази відпочинку Южанка-Фалкон, яка знаходиться в користуванні ПП Фалкон. (т. 1 а.с. 15-16)

На підставі цього рішення, між Коблівською сільською радою Березанського району Миколаївської області та ПП Фалкон укладено два договори купівлі-продажу земельної ділянки.

Так, 12.12.2012 року між Коблівською сільською радою Березанського району Миколаївської області, як продавцем, та ПП Фалкон, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого продавець передав у власність покупця земельну ділянку з кадастровим номером :12:047:0061 площею 0,2478 га, яка розташована по пр. Курортному, 33/3 у с. Коблеве Березанського району Миколаївської області, для рекреаційного призначення під розміщення та обслуговування існуючої бази відпочинку Южанка-Фалкон, договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3 та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1471 (далі Договір № 1471) (т. 1 а.с. 19-20).

При цьому зазначено, що на вказаній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно: будинок відпочинку на базі відпочинку Южанка літ. М-1, який належить покупцю на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2002 року, право власності на який зареєстровано Березанською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації 12.03.2004 року, реєстраційний № 5060729, номер запису 9 в книзі № 25.

Відповідно до п. 1.2 Договору № 1471 цільове призначення земельної ділянки - для рекреаційного призначення. Кадастровий номер земельної ділянки - :12:047:0061.

Колишній кадастровий номер даної земельної ділянки :09:000:0545 був змінений (уточнений) у звязку із розширенням меж села Коблеве Березанського району Миколаївської області.

Земельна ділянка знаходиться в межах границь: від А до Б землекористування Миколаївської обласної організації Всеукраїнської профспілки працівників та підприємств торгівлі, громадського харчування та послуг; від Б до В землекористування гр. ОСОБА_4 (б/в Берізка); від В до Г землекористування Миколаївської обласної організації Всеукраїнської профспілки працівників та підприємств торгівлі, громадського харчування та послуг; від Г до А землекористування ДП Очаківське ЛМГ.

Відповідно до п. 1.3 Договору № 1471 на підставі довідки, виданої відділом Держкомзему у Березанському районі Миколаївської області 05.12.2012 року № 01-30-1150 (а.с. 38) на земельну ділянку з кадастровим номером :12:047:0061 площею 0,2478 га встановлені та діють обмеження та обтяження типу: 01.05.03 прибережні захисні смуги вздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах. На 0,0039 га земельної ділянки встановлено сервітут на проїзд та прохід. Державний акт на право власності на земельну ділянку (на право постійного користування земельною ділянкою) не видавався, земельна ділянка відноситься до земель державної власності, які перебувають у користуванні на умовах оренди ПП Фалкон. На земельну ділянку не розповсюджується мораторій, встановлений пунктом 15 Перехідних положень Земельного кодексу України. Земельна ділянка не була розпайована і не підлягає розпаюванню, заборони до продажу немає.

Відповідно до п. 2.1 Договору № 1471 та рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 29 від 19.09.2012 року ціна земельної ділянки становить 160 723,00 грн., які покупець повинен був перерахувати у місцевий бюджет Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області з розстрочкою платежу терміном на 2 роки.

Вказана ціна повністю сплачена покупцем, що підтверджується платіжними дорученнями (т. 1 а.с. 254-261).

Відповідно до п. 3.1 Договору № 1471 продавець гарантує, що земельна ділянка, яка є предметом цього договору, входить до категорії земель, що можуть бути приватизовані згідно законодавства України, вільна від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб, про яких в момент укладення договору продавець чи покупець не міг не знати, не знаходиться під арештом і судових прав щодо неї немає. Сторони свідчать, що цей правочин не суперечить інтересам держави і суспільства.

Крім того, 12.12.2012 року між Коблівською сільською радою Березанського району Миколаївської області, як продавцем, та ПП Фалкон, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого продавець передав у власність покупця земельну ділянку з кадастровим номером :12:047:0060 площею 0,0891 га, яка розташована по пр. Курортному, 33/3 у с. Коблеве Березанського району Миколаївської області, для рекреаційного призначення під розміщення та обслуговування існуючої бази відпочинку Южанка-Фалкон, договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3 та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1473 (далі Договір № 1473) (т. 1 а.с. 24-25).

При цьому зазначено, що на вказаній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно: будинок відпочинку на базі відпочинку Южанка літ. М-1, який належить покупцю на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2002 року, право власності на який зареєстровано Березанською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації 12.03.2004 року, реєстраційний № 5060729, номер запису 9 в книзі № 25.

Відповідно до п. 1.2 Договору № 1473 цільове призначення земельної ділянки - для рекреаційного призначення. Кадастровий номер земельної ділянки - :12:047:0060.

Колишній кадастровий номер даної земельної ділянки :09:000:0546 був змінений (уточнений) у звязку із розширенням меж села Коблеве Березанського району Миколаївської області.

Земельна ділянка знаходиться в межах границь: від А до Б землеволодіння ТОВ Сохо-М (б/в Кристал), від Б до А - землекористування Миколаївської обласної організації Всеукраїнської профспілки працівників та підприємств торгівлі, громадського харчування та послуг (б/в Южанка).

Відповідно до п. 1.3 Договору № 1473 на підставі довідки, виданої відділом Держкомзему у Березанському районі Миколаївської області 05.12.2012 року № 01-30-1149 (а.с. 39) на земельну ділянку з кадастровим номером :12:047:0060 площею 0,0891 га, встановлені та діють обмеження та обтяження типу: 01.05.03 прибережні захисні смуги вздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах. Сервітути на земельну ділянку не встановлено. Державний акт на право власності на земельну ділянку (на право постійного користування земельною ділянкою) не видавався, земельна ділянка відноситься до земель державної власності, які перебувають у користуванні на умовах оренди ПП Фалкон. На земельну ділянку не розповсюджується мораторій, встановлений пунктом 15 Перехідних положень Земельного кодексу України. Земельна ділянка не була розпайована і не підлягає розпаюванню, заборони до продажу немає.

Відповідно до п. 2.1 Договору № 1473 та рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 29 від 19.09.2012 року ціна земельної ділянки становить 57 790,00 грн., які покупець повинен був перерахувати у місцевий бюджет Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області з розстрочкою платежу терміном на 2 роки.

Вказана ціна повністю сплачена покупцем, що підтверджується платіжними дорученнями (т. 1 а.с. 254-261).

Відповідно до п. 3.1 Договору № 1473 продавець гарантує, що земельна ділянка, яка є предметом цього договору, входить до категорії земель, що можуть бути приватизовані згідно законодавства України, вільна від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб, про яких в момент укладення договору продавець чи покупець не міг не знати, не знаходиться під арештом і судових прав щодо неї немає. Сторони свідчать, що цей правочин не суперечить інтересам держави і суспільства.

Із посиланням на норми ч. 1 ст. 13, ст. ст. 14, 19, 121 Конституції України, ст. ст. 203, 215, 219, 256, 257, 261, 328, 330, 346, 387, 373, 658 ЦК України, ст. ст. 3, 58-62 Земельного кодексу України, ст. ст. 85, 88-90 Водного кодексу України, пункти 5, 11, 15 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року № 486, п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2004 № 434, прокурор зазначає, що вказані земельні ділянки розташована в нормативно визначених межах прибережної захисної смуги Чорного моря, а тому вищезазначене рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 29 від 19.09.2012 року та укладені на підставі цього рішення договори купівлі-продажу земельних ділянок від 12.12.2012 року мають бути визнані незаконними та скасовані в судовому порядку, оскільки продаж земельних ділянок у межах прибережних захисних смуг у власність законодавством не передбачений. Вказану правову позицію прокурор обгрунтовує також постановами ВСУ у господарських справах № 915/1223/13, № 905/6025/13, № 915/1224/13, № 915/1220/13, № 915/1226/13.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно із частиною 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації.

Відповідно до частин 1, 5-9 ст. 88 Водного кодексу України з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.

У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Згідно Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року № 486, цей Порядок встановлює єдиний правовий механізм визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них. (п. 1)

Водоохоронні зони встановлюються для створення сприятливого режиму водних об'єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм. (п. 2)

У межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88-91 Водного кодексу України. (п. 4)

Розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації. (п. 5)

Водоохоронна зона має внутрішню і зовнішню межі.

Внутрішня межа водоохоронної зони збігається з мінімальним рівнем води у водному об'єкті.

Зовнішня межа водоохоронної зони, як правило, прив'язується до наявних контурів сільськогосподарських угідь, шляхів, лісосмуг, меж заплав, надзаплавних терас, бровок схилів, балок та ярів і визначається найбільш віддаленою від водного об'єкта лінією:

затоплення при максимальному повеневому (паводковому) рівні води, що повторюється один раз за десять років;

берегоруйнування, меандрування;

тимчасового та постійного підтоплення земель;

ерозійної активності;

берегових схилів і сильноеродованих земель. (п. 7)

Зовнішня межа водоохоронної зони на землях сільських населених пунктів, землях сільськогосподарського призначення, лісового фонду, на територіях водогосподарських, лісогосподарських, рибогосподарських підприємств, а також на землях інших власників та користувачів визначається з урахуванням:

зони санітарної охорони джерел питного водопостачання;

розрахункової зони переробки берегів;

лісових насаджень, що найбільшою мірою сприяють охороні вод із зовнішньою межею не менш як 1000 метрів від урізу меженного рівня води;

усіх земель відводу на існуючих меліоративних системах, але не менш як 200 метрів від бровки каналів чи дамб. (п. 8)

На землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови. (п. 10)

Водоохоронна зона морів, морських заток і лиманів, як правило, збігається з прибережною захисною смугою і визначається шириною не менш як 2 кілометри від урізу води. (п. 11)

У водоохоронній зоні дотримується режим регульованої господарської діяльності. На території водоохоронної зони забороняється:

використання стійких та сильнодіючих пестицидів;

розміщення кладовищ, скотомогильників, звалищ, полів фільтрації;

скидання неочищених стічних вод з використанням балок, кар'єрів, струмків тощо.

Прибережні захисні смуги у межах водоохоронної зони можуть використовуватися для провадження господарської діяльності за умови обов'язкового виконання вимог, передбачених статтями 89 та 90 Водного кодексу України. (п. 12)

Згідно п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2004 року № 434 у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року № 486 Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, з урахуванням конкретної ситуації.

Системний аналіз вказаних норм законодавства дає можливість дійти висновку, що водоохоронна зона включає в себе прибережну захисну смугу, розміри і межі якої визначаються спеціальним проектом землеустрою на основі нормативно-технічної документації і зазвичай (якщо інше не встановлено проектом) становить відстань не менше 2 км від урізу води.

У разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг при наданні земельних ділянок, в тому числі і у власність, враховуються нормативні розміри прибережних захисних смуг, встановлені статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовні розміри і межі водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року № 486 Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, з урахуванням кожної конкретної ситуації.

У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови.

При цьому, вбачається, що метою створення таких зон і захисних смуг є захист природнього середовища, екосистеми, флори та фауни водних обєктів, а тому вказані території зазвичай є вільними від забудови та розташовані максимально поодаль від наслідків урбанізаційних впливів на них міст і селищ.

Згідно ст. 17 Закону України Про основи містобудування містобудівна документація це - затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій.

Містобудівна документація є основою для:

- вирішення питань раціонального використання територій, регулювання розселення;

- підготовки обгрунтованих пропозицій щодо встановлення та зміни меж населених пунктів;

- підготовки вихідних даних для розробки землевпорядної документації;

- вирішення питань щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів містобудування та упорядкування територій;

- вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб.

Відповідно до статей 1.1-1.3 ДБН Б.1-3-97 СМБД. Склад, зміст, порядок розроблення, погодження та затвердження генеральних планів міських населених пунктів:

1.1 Генеральний план мiста, селища є основним планувальним документом, який встановлює в iнтересах населення та з врахуванням державних завдань напрямки i межi територiального розвитку населеного пункту, функцiональне призначення будiвельне зонування територiї, мiстить принциповi рiшення щодо розмiщення об'єктiв загальномiського або загальноселищного значення, органiзацiї вулично-дорожньої мережi i дорожнього руху,нженерного обладнання, iнженерної пiдготовки благоустрою, захисту територiї вiд небезпечних природних i техногенних процесiв, охорони природи тасторико-культурної спадщини, черговостi освоєння територiї.

Генеральний план мiста, селища (далi - генеральний план) є основним видом мiстобудiвної документацiї з планування території населеного пункту, призначених для обгрунтування (розроблення та реалiзацiї) довгострокової полiтики органу мiсцевого самоврядування в питаннях використання i забудови територiї.

1.2 Мiськi i селищнi ради, їх виконавчi органи, Київська i Севастопольська мiськi державнi адмiнiстрацiї забезпечують розробку та затвердження генеральних планiв населених пунктiв i керуються ними при:

- складаннi програм соцiально-економiчного розвитку вiдповiдних територiй та охорони природи;

- здiйсненнi функцiонального розподiлу земель визначеннi цiльового призначення земельних дiлянок;

- виборi, вилученнi, передачi у власнiсть, наданнi у користування, купiвлi, продажу земель;

- вирiшеннi питань змiни використання i забудови земельних дiлянок фiзичними та юридичними особами;

- встановленнi умов використання та забудови земельних дiлянок;

- розмiщеннi усiх видiв будiвництва та попередньому погодженнi мiсця їх розташування, наданнi дозволу на будiвництво (забудову) та iншi види використання земельних дiлянок;

- економiчнiй оцiнцi територiй та грошовiй оцiнцi земель, визначеннi ставок земельного податку, стартової цiни земельних дiлянок у разi їх продажу на конкурсних засадах;

- встановленнi та змiнi меж населених пунктiв та iнших територiй, червоних лiнiй вулиць;

- визначеннi територiй прiоритетного розвитку та фiнансового забезпечення цього розвитку (встановлення податкових пiльг, дотацiй i субвенцiй з державного, обласного, районногобюджетiв);

- складаннi реєстрiв територiй з особливими умовами розвитку мiсцевого значення.

1.3 Матерiали генерального плану використовуються як вихiднi данi при розробленнi iншої планувальної документацiї та проектiв забудови, мiсцевих правил використання i забудови територiї населеного пункту, iнвестицiйних програм i проектiв, програм соцiально-економiчного розвитку, схем визначення земель населених пунктiв для приватизацiї, планiв земельно-господарського устрою населеного пункту, спецiальних проектiв, схем i програм охорони навколишнього природного середовища та здоров'я населення, пам'яток історії i культури, iнженерного захисту і підготовки території,комплексних схем транспорту, проектiв та схем органiзацiї дорожнього руху, систем управлiння дорожнiм рухом, схем розвитку систем iнженерного обладнання i галузей мiського господарства, виконаннi грошової оцiнки земель, створеннi мiстобудiвного та земельного кадастрiв тощо.

Згідно з статями 3.5.1-3.5.2 ДБН Б.1-3-97 СМБД. Склад, зміст, порядок розроблення, погодження та затвердження генеральних планів міських населених пунктів в аналiтичнiй частинi наводиться проблемно орiєнтована iнформацiя про сучасний стан мiстобудiвного розвитку населенного пункту та використання його територiї.

Вона мiстить такi данi:

в) вiдомостi про стан навколишнього природного середовища (характеристики ареалiв та джерел забруднення, розмiщення санiтарнозахисних зон, зон охорони курортiв, наявнiсть i розмiщення водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водойм i водотокiв в межах населеного пункту тощо);

3.10 Схема планувальних обмежень виконується на топографiчнiй основi. На кресленнi вiдображаються територiї, до яких законодавством та державними нормами встановленi вiдповiднi обмеження на їх використання:

а) сейсмiчнi зони та зони руйнування земної поверхнi, зсувiв,затоплення та пiдтоплення, тектонiчних розломiв та iнших небезпечних природних i антропогенних процесiв;

б) зони загазованостi, запиленостi, понаднормативного шуму, електромагнiтних випромiнювань, радiацiйного забруднення;

в) площi залягання корисних копалин;

г) санiтарно-захиснi зони промислових пiдприємств, цвинтарiв та iнших комунальних об'єктiв;

д) зони обмеження забудови в районах аеропортiв з умов безпеки польотiв;

е) округи i зони санiтарної охорони курорту;

ж) зони санiтарної охорони джерел водопостачання, водоочисних споруд;

з) захиснi зони кар'єрiв, вiдвалiв, трубопроводiв та iнших об'єктiв;

й) водоохороннi зони та прибережнi захиснi смуги водойм i водотокiв;

к) охороннi зони природних заповiдникiв, пам'яток природи, архiтектури, iсторiї i культури та зони регулювання забудови, ландшафтiв, якi охороняються;

л) особливо цiннi продуктивнi землi (згiдно зi статею 33 Земельного кодексу України).

Відповідно до договору міни № 113 від 29.10.1998 року та договору купівлі-продажу від 15.04.2002 року ПП Фалкон є власником бази відпочинку Южанка, спальний корпус літ. М-1 якої розташований на спірних земельних ділянках. (т. 2 а.с. 61-64)

Розпорядженням Березанської районної державної адміністрації № 337 від 30.03.2009 року затверджений проект землеустрою щодо відведення ПП Фалкон земельної ділянки загальною площею 0,3369 га забудованих земель терміном на 49 років для рекреаційного призначення під розміщення існуючої бази відпочинку за рахунок земель державної власності (запасу) за адресою: с. Коблеве, пр.Курортний, 33 за межами населеного пункту в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області. (т. 2 а.с. 65)

Із проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок Приватному підприємству Фалкон, складеного на замовлення ПП Фалкон у 2008 році та затвердженого вищевказаним розпорядженням, вбачається, що земельна ділянка загальною площею 0,3369 га забудованих земель, яка передавалась у довгострокову оренду строком на 49 років, складалась зі спірних земельних ділянок (0,2478 га + 0,0891 га), які в подальшому були продані ПП ФАЛКОН.

Відповідно до кадастрового плану до вищевказаного проекту землеустрою (т. 2 а.с. 58-60), спірні земельні ділянки у 2008 році знаходились за межами населеного пункту Коблеве в межах двокілометрової прибережної захисної смуги.

Рішенням Коблівської сільської ради №20 від 09.12.2010 року затверджена містобудівна документація «Схема планування території Коблівської сільської ради» (т. 2 а.с. 33)

Згідно вказаної схеми земельні ділянки уздовж морського узбережжя є територіями рекреаційних комплексів (сірий колір). (т. 2 а.с. 34)

Розпорядженням Березанської районної державної адміністрації № 174 від 29.03.2011 року Про погодження схеми планування забудови території (том 2, а.с. 22-32) погоджено схему планування забудови території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (далі Схема).

Із вказаної схеми вбачається, що охоронні зони, включаючи обєкти природно-заповідного фонду, в межах яких обмежується забудова та інше використання території: ця зона визначається як територія, що безпосередньо оточує обєкт, призначена для забезпечення збереження обєкту і найближчого до нього середовища, доцільного його використання і привабливого зорового сприйняття памятника. В межах зони заборонена або значно обмежена будь-яка господарська або рекреаційна діяльність.

На території охоронної зони допускається, в тому числі, ремонт, реконструкція існуючих і будівництво нових на місці знесених (втрачених) будівель,будов і споруд (трубопроводів, колекторів, ліній звязку, доріг, мостів і так далі) у відповідності до узгодженої та затвердженої в установленому порядку проектної документації. (п. 4.9 Схеми)

Схемою планування території Коблівської сільської ради передбачено розширення меж сіл Коблеве, Ленінка, Морське. До села Коблеве пропонується приєднати територію, визначену на теперішній час як Зона відпочинку Коблеве з врахуванням зони пляжу, а також декілька не забудованих ділянок в безпосередній близькості до села.

Розвиток курортів здійснюється згідно з довгостроковими комплексними і цільовими державними та місцевими програмами.

Приєднання територій, визначених на теперішній час як Зона відпочинку Коблеве до населеного пункту Коблеве та прибережної смуги до села Морське надає можливість регулювання будівництва нових і розширення діючих оздоровчих закладів та інших обєктів, повязаних безпосередньо із задоволенням потреб відпочиваючих і місцевого населення, потреб курортного та житлового будівництва, надання земельних ділянок для створення оздоровчо-лікувальних закладів та розширення курорту. Та надає можливість у вищевказаному процесі забезпечити архітектурну цілісність курортної зони, організований розвиток інженерної та дорожньо-транспортної інфраструктури. (п. 6.2.1 Схеми)

Рішенням Миколаївської обласної ради № 2 від 23.09.2011 року затверджений проект землеустрою щодо встановлення та зміну межі населеного пункту Коблеве в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області. (т. 1 а.с. 223-224)

Рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 6 від 16.12.2011 року (т. 1 а.с. 226-227):

- затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, по встановленню та зміні межі населеного пункту Коблеве в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області,

- рекомендовано відділу Держкомзему у Березанському районі Миколаївської області внести зміни до звіту про наявність та розподіл земель по угіддях, категоріях та землекористувачах в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області станом на 01.01.2012 року, згідно розробленого проекту землеустрою,

- вирішено визнати межу земельної ділянки села Коблеве загальною площею 1484,8087 га, встановленою після внесення відповідних змін відділом Держкомзему у Березанському районі Миколаївської області до звіту про наявність та розподіл земель по угіддях, категоріях та землекористувачах в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області станом на 01.01.2012 року, згідно розробленого проекту землеустрою.

На підставі вказаного рішення була змінена межа села Коблеве, у звязку із чим спірні земельні ділянки увійшли до меж населеного пункту.

Згідно пояснень представника сільради містобудівна документація 2010 року включала у себе планування та забудову і тієї території, яка у подальшому ввійшла до меж населеного пункту, оскільки стосувалася забудови території Коблівської сільради в цілому (як в межах населеного пункту так і за його межами, однак в межах території Коблівської сільської ради) та використовувалась до затвердження Генерального плану.

Відповідно до листа № 43-01-21 від 02.02.2016 року Управлінням містобудування та архітектури Миколаївської обласної державної адміністрації на запит прокуратури Миколаївської області щодо функціонального призначення спірних земельних ділянок повідомлено наступне.

Відповідно до наявної містобудівної документації станом на 19.09.2012 року та 12.12.2012 року планування та забудова територій, на яких розташовані спірні земельні ділянки, здійснювались відповідно до схеми планування території Березанського району, затвердженої розпорядженням Миколаївської обласної ради народних депутатів № 310-р від 16.05.1985 року та постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва № 112 від 23.10.1985 року, згідно якої дані території визначені як зони рекреації.

На цей час планування та забудова зазначених територій здійснюється відповідно до Генерального плану села Коблеве, затвердженого рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 28 від 16.12.2014 року, відповідно до якого спірні земельні ділянки розташовані на територіях рекреаційних комплексів. (т. 1 а.с. 53)

Таким чином, суд прийшов до висновку, що станом на момент винесення оскаржуваного рішення (19.09.2012 року) та укладання договорів купівлі-продажу (12.12.2012 року) спірні земельні ділянки вже входили до меж населеного пункту і регулювались містобудівною документацією, затвердженою рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 20 від 09.12.2010 року та розпорядженням № 174 від 29.03.2011 року з урахуванням складеної схеми планування та забудови території Березанського району 1985 року.

Рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 29 від 01.06.2012 року надана згода на проведення проектно-вишукувальних робіт по розробці Генерального плану забудови населеного пункту с. Коблеве в межах Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (т. 1 а.с. 228).

Рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 28 від 16.12.2014 року затверджений Генеральний план с. Коблеве Березанського району Миколаївської області (т. 1 а.с. 229).

Рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 7 від 16.12.2014 року наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо встановлення меж водоохоронної зони та прибережної захисної смуги в межах села Коблеве Березанського району Миколаївської області (т. 1 а.с. 230).

Як вбачається із матеріалів справи на спірних земельних ділянках розташована база відпочинку Южанка. Об'єкти нерухомого майна, які становлять цілісний майновий комплекс бази, побудовані ще до 1996 року, що вбачається із договору міни № 113 від 29.10.1998 року, договору купівлі-продажу від 15.04.2002 року та технічного паспорту на нерухоме майно (т. 2 а.с. 61-64; 66-88). Вказані об'єкти побудовані у відповідності до чинного на час побудови законодавства, яким не передбачалось встановлення прибережної захисної смуги на цій частині земельної ділянки, введені в експлуатацію та використовуються за їх цільовим призначенням.

База разом із земельними ділянками перебувають у густо забудованому місці в межах населеного пункту, навколо спірних земельних ділянок по периметру розташовані інші бази відпочинку, інфраструктура селища, центральний проспект, що вбачається із ситуаційного плану (т. 1 а.с. 32), спірних договорів та пояснень сторін.

Згідно пояснювальної записки, яка була складена до Генерального плану села Коблеве (т. 2 а.с. 40-50), вбачається, що у даному плані в межах території, що проектується, надані проектні пропозиції щодо встановлення прибережної захисної смуги Чорного моря та Тилігульського лиману, які відображені у Схемі проектних планувальних обмежень (т. 1 а.с. 216)

Окрім того, в даному Генеральному плані надаються пропозиції щодо упорядкування прибережних територій для встановлення прибережних захисних смуг в межах території, що проектується, які в межах існуючих населених пунктів згідно ст. 88 Водного кодексу України встановлюються з урахуванням містобудівної документації.

При цьому зазначено, що проекти встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних в межах території, що проектується, на початок виконання даного проекту не розроблялись.

При прийнятті проектних рішень з планувальної структури прибережних територій враховувались: існуюча містобудівна ситуація, що склалася на момент проектування, та проектні рішення щодо інженерної підготовки території, що потребують інженерних гідротехнічних заходів з берегоукріплення та благоустрою прибережної смуги. (т. 2 а.с. 45)

У подальшому для точного встановлення прибережної захисної смуги необхідно розробити спеціальний проект землеустрою щодо встановлення прибережних захисних смуг з урахуванням наданих пропозицій у даній містобудівній документації (т. 2 а.с. 46).

Згідно пояснювальної записки до проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні та їх режимоутворюючих об'єктів уздовж Чорного моря на території с. Коблеве (т. 1 а.с. 197-213) планувальні обмеження природоохоронного значення представлені системою прибережних захисних смуг моря та лиману. Даним проектом в межах території, що проектується, надані проектні пропозиції щодо встановлення прибережної захисної смуги Чорного моря та пропозиції щодо упорядкування прибережних територій для встановлення прибережних захисних смуг.

При прийнятті проектних рішень з планувальної структури прибережних територій враховувалися: існуюча містобудівна ситуація, що склалася на момент проектування та проектні рішення щодо інженерної підготовки території, що потребують інженерних гідротехнічних заходів з берегоукріплення та благоустрою прибережної смуги. Територія прибережної захисної смуги відноситься до земель водного фонду. Проектне рішення генплану розглядає території прибережних захисних смуг як складову екологічного каркасу даної території з перспективою їх упорядкування, ландшафтно-планувальної організації та відповідного благоустрою. (т. 1 а.с. 198)

Згідно протоколу №1 засідання архітектурно-містобідівної ради при управлінні містобудування та архітектури Миколаївської облдержадміністрації з питання розгляду розробленого ДП УДНДІПМ Діпромісто ім ОСОБА_5 Генерального плану с. Коблеве (т. 2 а.с. 35-39) основним завданням Генерального плану с. Коблеве є упорядкування планувальної структури населеного пункту з урахуванням історично складеної забудови, рекреаційної зони ...

Як вбачається із Схеми проектних планувальних обмежень, складеної до Генерального плану (т. 1 а.с. 216) та плану організації території з відображенням угідь, землевласників і землекористувачів, у тому числі земельних ділянок щодо яких встановленні обмеження у використанні земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об'єктів уздовж Чорного моря на території с. Коблеве (т. 1 а.с. 215) визначена в Генеральному плані та запланована згідно проекту землеустрою прибережна захисна смуга обмежується пляжною зоною шириною 20-60 метрів, вільною від будь-яких забудов та з відповідними обмеженнями у використанні.

З урахуванням всіх наведених вище обставин, суд прийшов до висновку, що спірні земельні ділянки розташовані в межах існуючого населеного пункту Коблеве на землях рекреаційної забудови. Містобудівна документація по населеному пункту існує з 2010 року, а Генеральний план с. Коблеве у 2014 році затверджений з урахуванням історично складеної забудови, з урахуванням раніше прийнятої містобудівної документації відповідно до існуючих конкретних умов забудови, а тому спірні земельні ділянки мають інший правовий режим використання ніж землі водного фонду.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові №3-423гс16 від 22.06.2016 року, в якій зазначив, що розмір та межі прибережної захисної смуги вздовж морів та навколо морських заток і лиманів установлюються за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів з урахуванням містобудівної документації та конкретних умов, що склалися.

Представники громади, затверджуючи Генеральний план с. Коблеве, виходили із суспільної необхідності, доцільності та раціональності встановлення розміру і меж прибережної захисної смуги саме в такому вигляді, обмежуючись виключно пляжною зоною, без включення забудов.

Проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги перебуває на черговому поетапному затверджені у відповідних державних органах та станом на день прийняття судового рішення не затверджений органом місцевого самоврядування.

Разом з тим, у будь-якому випадку розмір та межі прибережної захисної смуги (у разі внесення змін до розробленого проекту землеустрою) будуть засновані та прив'язані до вже затвердженого Генерального плану (містобудівної документації), в якому заплановані та встановлені межі забудованої території як землі, які не входять до земель водного фонду, та згідно якого землі рекреаційного призначення вже багато років забудовані та обмежень у передачі у власність не мають, а прибережна захисна смуга з метою природоохоронної функції не повинна включати будь-які приватні забудови.

Судом відхиляються твердження прокурора про доведеність факту перебування земельних ділянок у прибережній захисній смузі, оскільки про це зазначено у самому договорі та технічній документації до нього з огляду на таке.

Встановлення у технічній документації статусу земельних ділянок як «землі в межах прибережної захисної смуги шириною 2000 м» свідчить про не внесення відділом Держкомзему у Березанському районі Миколаївської області змін до земельно-кадастрових даних та звіту про наявність та розподіл земель по угіддях, категоріях та землекористувачах в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області станом на 01.01.2012 року, згідно розробленого та затвердженого Генерального плану, на виконання рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 6 від 16.12.2011 року, оскільки як зазначалося вище спірні земельні ділянки ще під час складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в довгострокову оренду на 49 років у 2008 року були віднесені до земель в межах прибережної захисної смуги загальною шириною 2000 м, оскільки перебували поза межами населеного пункту.

Надаючи довідки №№ 01-30-1149, 01-30-1150 від 05.12.2012 року Відділ Деркомзему у Березанському районі Миколаївської області зазначив, що на земельні ділянки, передані в оренду ПП «Фалкон» терміном на 49 років, встановлені обмеження 01.05.03 прибережні захисні смуги вздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах. (т. 1 а.с. 38-39)

Новий проект землеустрою при передачі спірних земельних ділянок у власність в 2012 році не виготовлявся, оскільки існував проект землеустрою 2008 року і земельні ділянки були сформовані в розумінні Закону України «Про Державний земельний кадастр», а тому при складанні текстів спірних договорів була використана інформація, викладена Відділом Деркомзему у Березанському районі Миколаївської області у довідках від 05.12.2012 року. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі була виготовлена у 2013 році для здійснення державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі та містила ті самі не змінені відомості, що і у проекті землеустрою 2008 року. (т. 1 а.с. 29-37)

До того ж суд зазначає, що згідно ст. 62 Земельного кодексу України у прибережних захисних смугах уздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах забороняється:

а) влаштування полігонів побутових та промислових відходів і накопичувачів стічних вод;

б) влаштування вигребів для накопичення господарсько-побутових стічних вод об'ємом понад 1 кубічний метр на добу;

в) влаштування полів фільтрації та створення інших споруд для приймання і знезаражування рідких відходів;

г) застосування сильнодіючих пестицидів.

Укладаючи спірні договори ПП «Фалкон» погодилось дотримуватись певних обмежень щодо використання придбаних земельних ділянок, не дивлячись на те, що землі фактично не належать до земель водного фонду, і випадків порушення вимог законодавства в цій частині прокурором не надано.

Згідно ст. 52 Земельного кодексу України землі рекреаційного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Статтею 128 Земельного кодексу України передбачений порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. До заяви клопотання додаються а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд); б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу. У місячний строк уповноважений на те орган розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Пункт 5 цієї статті передбачає підстави для відмови у продажу земельної ділянки: а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки; б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; в) якщо щодо суб'єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності; г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність; ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Пунктом 6 цієї статті визначено, що рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Отже, під час прийняття Коблівської сільською радою рішення про продаж земельної ділянки та укладення на його підставі договору, орган місцевого самоврядування діяв у межах та у спосіб, визначений законодавством, підстав для відмови ПП Фалкон у видачі спірного розпорядження не було.

Посилання позивача на постави ВСУ в аналогічних правовідносинах є помилковими, оскільки в цих постановах:

по перше, йде мова про земельні ділянки, розташовані поза межами населеного пункту;

по-друге, йде мова про земельні ділянки, щодо яких відсутні докази, що це забудовані землі з дотриманням чинного на час забудови законодавства;

по-третє, йде мова про земельні ділянки для комерційного використання, а не рекреаційного призначення.

Крім того, суд вважає, що до спірних правовідносин застосуванню підлягає практика Європейського суду з прав людини у справі Стретч проти Обєднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії, оскільки у справі, що розглядається судом, не встановлено справедливої рівноваги між інтересами усієї держави та інтересами однієї юридичної особи, яка набула відповідне право за незаконним, на думку прокурора, рішенням та укладених на його підставі договорах.

Так, згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Згідно з частиною 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Рішенням Європейського суду з права людини Стретч проти Обєднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії від 24.06.2003 року № 44277/98 встановлено, що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції, тому визнання недійсним договору, згідно з яким покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що місцевий орган влади порушив закон, є неприпустимим.

Отже, правова позиція Європейського суду з прав людини полягає в тому, що особа не може відповідати за помилки місцевих органів влади при виконанні ними своїх повноважень, а місцеві органи влади не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при виконанні своїх повноважень припустилися помилки.

Відповідно до другого речення частини 1 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції держава може втручатися в права суб'єктів власності і позбавити їх майна в розумінні Протоколу, але таке втручання не може суперечити інтересам суспільства і здійснюється лише на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання держави у власність має відповідати вимозі про наявність законної мети - інтересів суспільства.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.11.2004 року у справі Трегубенко проти України вказано, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний в тому числі інтерес суспільства та умови, передбачені законом. Більше того, будь-яке втручання у право власності обов'язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав суд, справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар.

Отже, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, майнове право особи може бути припинено у разі, якщо цього потребують загальні інтереси суспільства.

Разом з тим, зазначаючи про наявність справедливої рівноваги між інтересами держави та однієї юридичної особи ПП Фалкон при позбавленні права, набутого останнім за рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області та укладеними на його підставі договорами купівлі-продажу землі, які автоматично визнаються недійсними з тих підстав, що звернення прокурора до суду із позовом на захист інтересів держави спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання стосовно розпорядження землями, що належать державі, прокурор не зазначив конкретних підстав щодо того, в чому саме полягає шкода державі або громаді, завдана спірним рішенням та укладеними договорами купівлі-продажу, оскільки кошти за земельні ділянки сплачені, земельні ділянки використовуються для обслуговування бази відпочинку Южанка, яка належить ПП Фалкон, та не можуть бути передані іншій особі, окрім як власнику існуючого на ній нерухомого майна ПП Фалкон, земельний податок за спірні ділянки сплачується до місцевого бюджету в повному обсязі і без затримок (т. 1 а.с. 262-265), порушення вимог законодавства в частині обмежених умов використання земельних ділянок не встановлено, а також яким чином буде змінено наявну ситуацію в бік державних/суспільних інтересів щодо використання земельних ділянок в разі задоволення позовних вимог.

Доведення вказаних обставин має суттєве значення для позбавлення особи права мирно володіти своїм майном.

Такої правової позиції дотримується ВГСУ у своїй постанові від 22.03.2016 року у справі № 915/36/15.

Також суд зазначає, що подання позову після укладення правочинів призводить до ситуації, коли заінтересованою особою вже понесені значні матеріальні витрати, що створює невизначеність при реалізації права особи мирно володіти своїм майном, на дотриманні якого наголошує ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, щодо застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідач-2 у відзиві на позов зазначає, що строк позовної давності прокуратурою пропущений та наполягає на застосуванні до спірних правовідносин позовної давності.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Європейський суд з прав людини наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі відкрите акціонерне товариство Нафтова компанія Юкос проти Росії; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства).

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1, 2, 4 ст. 29 ГПК України встановлено, що прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовами інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обовязки і користується правами сторони, крім права на укладання мирової угоди.

Отже, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Зазначені правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 02.09.2014 року у справі № 3-82гс14 та від 23.12.2014 року у справі № 3-194гс14.

Оспорюване прокуратурою рішення датоване 19.09.2012 року, строк позовної давності по ньому розпочався з 20.09.2012 року та закінчився 20.09.2015 року.

Оспорювані прокуратурою договори купівлі-продажу датовані 12.12.2012 року, строк позовної давності по ним розпочався з 13.12.2012 року та закінчився 13.12.2015 року.

Позовна заява подана до суду 31.03.2016 року, тобто з порушенням строку позовної давності. Клопотань про його відновлення, у звязку з наявністю поважних причин пропуску, прокуратурою не заявлялось.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про прокуратуру № 1789-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1789-XII), (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, органами державного і господарського управління та контролю, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими Радами, їх виконавчими органами, військовими частинами, політичними партіями, громадськими організаціями, масовими рухами, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності, посадовими особами та громадянами здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону № 1789-XII, предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є, зокрема, відповідність актів, які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам; додержання законів, що стосуються економічних, міжнаціональних відносин, охорони навколишнього середовища, митниці та зовнішньоекономічної діяльності.

Перевірка виконання законів проводиться за заявами та іншими повідомленнями про порушення законності, що вимагають прокурорського реагування, а за наявності приводів - також з власної ініціативи прокурора. Прокуратура не підміняє органи відомчого управління та контролю і не втручається у господарську діяльність, якщо така діяльність не суперечить чинному законодавству.

Із матеріалів справи вбачається, що прокуратурою постійно вівся моніторинг діяльності Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області щодо розпорядження земельними ділянками, зокрема надсилались вимоги щодо отримання відповідної інформації, отримувались відповіді на них. (т. 2 а.с. 5-21)

Так, Прокуратурою Березанського району 22.10.2013 року надіслано голові Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області подання № (15-11) 2485вих-13 про усунення порушень земельного законодавства, причин та умов, що їм сприяли (т. 2 а.с. 5-6), у якому зазначено що прокуратурою проводилась перевірка діяльності Коблівської сільської ради щодо повного та своєчасного стягнення до місцевого бюджету коштів за договорами купівлі-продажу земельних ділянок у період 2010-2012 років та поточного періоду 2013 року.

Прокуратурою Миколаївської області також внесено подання від 01.08.2013 року про усунення порушень законодавства щодо контролю за використанням та охороною земель, причин та умов, що їм сприяють (т. 2 а.с. 18-20)

Рішення № 29 від 19.09.2012 року, на підставі якого укладені спірні договори, є відкритим та доступним як для прокурора, так і для інших контролюючих органів.

Прокурор у судовому засіданні 13.07.2016 року повідомила, що спірні договори прокуратура отримала від Коблівської сільської ради на вимогу прокуратури, що свідчить про виконання вимог контролюючого органу органом місцевого самоврядування у разі направлення відповідного запиту.

Крім того, прокуратура в силу своїх повноважень не позбавлена права звертатися до органів земельних ресурсів з вимогою про надання інформації щодо належності відповідних земельних ділянок або знаходження їх у користуванні, чим прокуратура і скористалася у даному спорі, про що свідчить запит до відділу Держземагенства у Березанському районі від 10.09.2015 року. (т. 1 а.с. 58)

Таким чином, суд вважає, що прокуратура в силу своїх повноважень мала бути обізнаною щодо існування рішення № 29 від 19.09.2012 року Коблівської сільської ради та укладених на його виконання договорів купівлі-продажу землі від 12.12.2012 року, і в разі, якщо вважала права держави порушеними, мала можливість оскаржити спірне рішення і договори до суду у межах визначених законодавством строків позовної давності.

На підставі ст. 49 ГПК України судовий збір в сумі 4 134,00 грн. при відмові в позові покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги до канцелярії господарського суду Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у випадку проголошення судом вступної та резолютивної частин рішення з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 18.07.2016 року.

Суддя В.О. Корицька