УХВАЛА

про повернення позовної заяви

19.07.2016Справа № 910/12985/16

Суддя Чебикіна С.О., розглянувши

позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант ОСОБА_1"

про розірвання договору та повернення майна

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

У відповідності до ст.5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній станом на день подання позову) позивач від сплати судового збору не звільнений.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до ч. 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, а із позовних заяв немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Держаний бюджет України на 2016 рік" установлено станом на 01.01.2016 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378,00 гривні.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України, ст. 55 ГПК України передбачає визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону. Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Як вбачається з заявлених позовних вимог, даний позов містить дві вимоги немайнового характеру, про розірвання договору та про зобов'язання відповідача повернути позивачу державне нерухоме майно.

При поданні позовної заяви позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2756,00 грн. та додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору.

Позивач доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі суду не надав. Через канцелярію суду позивач 18.07.2016 року надав клопотання про відстрочення сплати судового збору, мотивує це відсутністю коштів.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 05.07.2012 р. №01-06/869/2012 «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір» визначено, що статтею 8 Закону передбачена можливість відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати цього збору з урахуванням майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання (що може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або в окремому документі), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку та розмірі.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади. Самі лише обставини, повязані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть бути підставою для звільнення від такої сплати.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 № 484-VIII, який набув чинності 01.09.2015, на Кабінет Міністрів України покладено забезпечення відповідного фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Розглянувши вказане клопотання, суд дійшов висновку, що позивачем в обґрунтування доводів свого клопотання не подано належних та допустимих доказів, у звязку з чим у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору суд відмовляє.

Наведені обставини є підставою для повернення позовної заяви з доданими до неї документами позивачу без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву з доданими до неї документами повернути позивачеві без розгляду.

Суддя С.О. Чебикіна