ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016р. Справа № 914/1289/16

За позовом:Комунального підприємства «Новояворівськжитло», Львівська обл., м. Новояворівськ;
до відповідача:Приватного підприємства «Компанія «Астра», м. Львів;
про:зобовязання повернути технічні паспорти ліфтів
Суддя Крупник Р.В. Секретар Цяпка О.І.
Представники сторін:
від позивача:не зявився;
від відповідача:ОСОБА_1 представник (довіреність б/н від 27.05.2016р.).

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

13.05.2016 року на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Комунального підприємства «Новояворівськжитло» (надалі Позивач) до Приватного підприємства «Компанія «Астра» (надалі Відповідач) про зобовязання повернути технічні паспорти ліфтів.

Ухвалою суду від 16.05.2016р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 30.05.2016р. Ухвалою від 30.05.2016р. суд відклав розгляд справи на 22.06.2016р. В судовому засіданні 22.06.2016р. оголошувалася перерва до 11.07.2016р.

Представник позивача в судове засідання не зявився, на електронну адресу суду 05.07.2016р. направив клопотання, яким просить суд відкласти розгляд справи для надання можливості подати додаткові докази, що мають значення для правильного вирішення спору. Як вбачається з позовної заяви, заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.08.2012р. між ним та відповідачем укладено договір на ремонт і технічне обслуговування ліфтів №7, відповідно до якого позивач як замовник доручив відповідачу виконавцю прийняти на себе організацію і виконання робіт по ремонту і технічному обслуговуванню ліфтів в житлових будинках, котрі перебувають на балансі КП «Новояворівськжитло» і обслуговуються замовником згідно додатку №1 договору. На виконання умов вказаного договору та Правил будови і безпечної експлуатації ліфтів, позивачем були передані відповідачу паспорти ліфтів, перелік яких міститься в додатку №1 до договору. 27.05.2015р. відповідачу надіслано повідомлення №216 від 27.05.2015р. про розірвання договору №7 від 03.08.2012р., який на думку позивача, є припиненим з 03.08.2015р. дня одержання повідомлення виконавцем. У звязку з припиненням вказаного договору позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути всю технічну документацію, одержану внаслідок дії договору, проте такі вимоги залишилися без задоволення. Оскільки відсутність технічних паспортів перешкоджає якісному наданню послуг населенню м. Новояворівська по обслуговування ліфтів, позивач просить суд позов задоволити, зобовязати відповідача повернути отримані на підставі договору на ремонт і технічне обслуговування ліфтів №7 від 03.08.2012р. технічні паспорти на ліфти, згідно переліку, що є невідємною частиною зазначеного договору.

Представник відповідача в судове засідання зявився, просив суд в задоволенні позову відмовити. Заперечуючи проти позовних вимог представник відповідача зазначив, що технічні паспорти на підставі договору на ремонт і технічне обслуговування ліфтів від 03.08.2012р. ніколи не передавалися відповідачу, оскільки ні умовами договору, ні Правилами будови і безпечної експлуатації ліфтів не передбачено обовязку щодо передачі паспорта ліфта підрядним організація, натомість такі повинні зберігатися у власника або балансоутримувача. З приводу долученого позивачем ОСОБА_2 ліфтових установок та технічних паспортів на ліфти та розписки директора ПП «Компанія «Астра», то такі на думку представника, є неналежними доказами передачі техпаспортів відповідачу у звязку з тим, що на ОСОБА_2 в частині «Здав» стоїть печатка КП «Новояворівськжитло», а на місці «Прийняв» - печатка МКП «Новояворівськ-ліфт», тобто техпаспорти на ліфти одержувалися не ПП «Компанія «Астра». Розписка директора ПП «Компанія «Астра» про отримання техпаспортів у кількості 131 шт. на думку представника також не може свідчити про факт передачі паспортів відповідачу, так як датована 2008р. і не містить посилань на чіткий перелік адрес ліфтів, техпаспорти на які передаються.

Суд, розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, прийшов до висновку, що таке не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 69 ГПК, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи те, що позовна заява у справі № 914/1289/16 надійшла до суду 13.05.2016р., жодною зі сторін клопотання про продовження строку розгляду справи не заявлялося, спір підлягає вирішенню в даному судовому засіданню, оскільки суд обмежений строком розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.08.2012р. між позивачем (Замовником) та відповідачем (Виконавцем) укладено ОСОБА_3 на ремонт і технічне обслуговування ліфтів №7 (надалі ОСОБА_3), за умовами п. 1.1. якого замовник доручає, виконавець приймає на себе організацію та виконання робіт по ремонту і технічному обслуговуванню ліфтів в житлових будинках, котрі перебувають на балансі КП «Новояворівськжитло», яке виступає балансоутримувачем і обслуговується замовником згідно з Додатком №1, що є невідємною частиною даного договору.

Додатком №1 до Договору сторонами затверджено ОСОБА_2 ліфтів з зазначенням щомісячної суми оплати робіт. Вказаний додаток підписаний повноважними представниками сторін Договору та скріплений їх печатками.

При виконанні договору сторони керуються Правилами будови і безпечної експлуатації ліфтів, Правилами влаштування електроустановок, Правилами технічної експлуатації і правилами техніки безпеки при експлуатації електроустановок споживачами, Положенням про систему технічного обслуговування та ремонту ліфтів, діючим законодавством України (п. 1.2. Договору).

За умовами п. 2.1.1., 2.1.4. Договору виконавець зобовязувався, зокрема, забезпечити надійну і безпечну роботу ліфтів відповідно до Положення про систему технічного обслуговування та ремонту ліфтів в Україні КД-36.1-001-2000 і про технічне обслуговування, ремонт і реконструкцію ОДС (ДЗС); вносити в паспорти ліфтів записи, що відносяться до обовязків виконавця.

Як зазначає в позовній заяві позивач, на виконання умов Договору відповідачу були передані технічні паспорти на ліфти, згідно додатку №1 до Договору. У звязку з припиненням з 03.08.2015р. дії Договору, КП «Новояворівськжитло» неодноразово зверталося до відповідача з вимогою повернути всю одержану раніше технічну документацію, яка стосувалася Договору, однак такі були залишені відповідачем без задоволення. Листи, про які зазначає позивач та докази їх направлення ПП «Компанія «Астра» знаходяться в матеріалах справи.

Оскільки в досудовому порядку одержати технічні паспорти на ліфти позивачу не вдалося, останній звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач проти факту одержання технічних паспортів заперечує та просить суд в позові відмовити повністю.

Встановивши наведені обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності із ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач стверджує, що відповідач нівелює вимоги КП «Новояворівськжитло» щодо повернення техпаспортів на ліфти, які були ним одержані в період дії Договору, а тому просить зобовязати ПП «Компанія «Астра» повернути їх в судовому порядку.

Суд зазначає, що уклавши з позивачем ОСОБА_3, відповідач як виконавець взяв на себе зобовязання забезпечувати надійну роботу ліфтів, визначених в Додатку №1, здійснювати їх обслуговування, усувати відмови в роботі ліфтів, в тому числі як це визначено п. 2.1.4. Договору, вносити в паспорти ліфтів записи, що відносяться до обовязків виконавця.

Пунктом 5.4. Положення про систему технічного обслуговування та ремонту ліфтів в Україні, затв. наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 10.04.2000р. №73 визначено, що спеціалізована організація в разі укладання Договору відповідає за безперебійну і безпечну роботу ліфта і зобов'язана, зокрема, своєчасно готувати ліфти до чергового технічного огляду, проводити його, поставивши до відома власника та вносити відповідні записи до паспорта ліфта і спеціального журналу.

Здійснивши правовий аналіз змісту Договору, Положення про систему технічного обслуговування та ремонту ліфтів в Україні, Правил будови і безпечної експлуатації ліфтів, судом встановлено, що жоден з вказаних документів не передбачає порядку зберігання, передачі та повернення технічних паспортів на ліфти.

За приписами ст. 32, ч. 1 ст. 33, ч. 1 ст. 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч. 1 ст. 43 ГПК України).

На підтвердження факту передачі техпаспортів виконавцю, замовник посилається на ОСОБА_2 ліфтових установок та технічних паспортів на ліфти та розписку директора ПП «Компанія «Астра» про одержання техпаспортів.

Здійснюючи оцінку вказаним вище документам, суд вважає, що такі не є належними доказами, які підтверджують факт передачі технічних паспортів на ліфти відповідачу, з огляду на наступне.

Як вбачається з ОСОБА_2 ліфтових установок та технічних паспортів на ліфти, такий являється додатком до акту-приймання передачі ліфтових установок та паспортів на ліфтові установки від 05.02.2008р., в той час, як ОСОБА_3 №7 на ремонт і технічне обслуговування ліфтів був укладений лише в 2012 році.

Судом відхиляються посилання позивача на те, що техпаспорти на ліфти були передані відповідачу раніше, оскільки договірні відносини між сторонами існували ще до укладення 03.08.2012р. Договору, оскільки положення Договору №7 від 03.08.2012р. не містять вказівок про те, що його умови застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення.

Більше того, в графі ОСОБА_2 «Здав» проставлена печатка позивача, а в графі «Прийняв» міститься відтиск печатки не відповідача, який ніби то одержав технічні паспорти, а печатка міського комунального підприємства «Новояворівськліфт», що безспірно свідчить про той факт, що за вказаним ОСОБА_2 техпаспорти відповідачу передаватися не могли.

Крім цього, не є належним доказом одержання відповідачем паспортів і розписка директора ПП «Компанія «Астра», оскільки такий документ свідчить лише про те, що в лютому 2008р. директором ПП «Компанія «Астра» - ОСОБА_4 одержувалися від позивача паспорти ліфтів в кількості 131 шт., при цьому з розписки не вбачається, що останнім одержано технічні паспорти на ліфти за адресами, зазначеними в Додатку №1 до Договору, що зокрема, не може вбачатися в принципі, так як розписка датована лютим місяцем 2008р., а ОСОБА_3 №7 на ремонт і технічне обслуговування ліфтів укладений сторонами у 2012 році.

У відповідності до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України унормовано, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу приписів ч.ч. 2, 3 ст. 16, ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Господарський суд вважає, що такий спосіб захисту як примусове виконання обов'язку в натурі може застосовуватися виключно у тих випадках, коли відповідач зобов'язаний був вчинити певні дії по відношенню до позивача, але відмовився або уникає можливості виконати свій обов'язок.

Враховуючи те, що в процесі судового розгляду позивачем документально не було доведено, що технічні паспорти на ліфти передавалися відповідачу, зберігалися в нього та останній був зобовязаний у випадку настання певних обставин (зокрема припинення дії договору) повернути такі на вимогу замовника, суд не вбачає підстав для захисту цивільного права позивача в даному випадку, шляхом зобовязання ПП «Компанія «Астра» повернути техпаспорти на ліфти.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 14.07.2016 р.

Суддя Крупник Р.В.