КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2016 р. Справа№ 910/1426/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Гончарова С.А.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

в судове засідання з'явився прокурор Підляш О.С. - посв. від 17.09.2014 року № 028911

за участю представників

від позивача 1: не з'явилися

від позивача 2: Пантелеєнко Р.М. - дов. від 05.05.2016 року № 31-4/14

від позивача 3: Лімонтова В.С. - дов. від 04.01.2016 року № 1

від відповідача 1: не з'явилися

від відповідача 2: Гнидка М.В. - дов. від 01.12.2015 року № 01-12/15-85

розглянувши апеляційні скарги Першого заступника прокурора Київської області та Державного підприємства „Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат „Пуща-Водиця" на рішення господарського суду міста Києва від 03.03.2016 року

у справі № 910/1426/15-г (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Першого заступника прокурора Київської області (м. Київ) в інтересах держави в особі:

1. Головного управління Держгеокадастру у Київській області (м. Київ)

2. Міністерства аграрної політики та продовольства України (м. Київ)

3. Державного підприємства „Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат „Пуща-Водиця" (с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області)

до 1. Київської обласної державної адміністрації (м. Київ)

2. Товариства з обмеженою відповідальністю „Медіа" (с. Вишневе Київської області)

про визнання недійсним розпорядження та договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернувся Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентства у Київській області, Міністерства аграрної політики та продовольства України та Державного підприємства „Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат „Пуща-Водиця" (далі - ДП Агрокомбінат „Пуща-Водиця") з позовом до Київської обласної державної адміністрації (далі - Київська ОДА) та Товариства з обмеженою відповідальністю „Медіа" (далі - ТОВ „Медіа") про визнання недійсним розпорядження Київської обласної державної адміністрації „Про надання в оренду земельної ділянки" від 31.08.2004 року № 551 та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 07.09.2004 року між Київською обласною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю „Медіа" від 31.08.2004 року № 551 (з урахуванням клопотання про виправлення описки від 10.03.2015 року № 05/2-260вих15).

Справа розглядалася судами неодноразово.

Ухвалою від 29.02.2016 року господарський суд міста Києва замінив Головне управління Держземагенства у Київській області Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області.

Останнім рішенням від 03.03.2016 року господарський суд міста Києва У задоволенні позовних вимог відмовив повністю. Стягнув з Головного управління Держгеокадастру у Київській області до Державного бюджету України 812 грн. судового збору. Стягнув з Міністерства аграрної політики та продовольства України до Державного бюджету України 812 грн. судового збору. Стягнув з Державного підприємства „Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат „Пуща-Водиця" до Державного бюджету України 812 грн. судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням Перший заступник прокурора Київської звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 03.03.2016 року у справі № 910/1426/15 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Також, не погоджуючись з зазначеним рішенням ДП Агрокомбінат „Пуща-Водиця" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 03.03.2016 року у справі № 910/1426/15 та задовольнити позов першого заступника прокурора Київської області в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 року апеляційні скарги Першого заступника прокурора Київської області та ДП Агрокомбінат „Пуща-Водиця" було прийнято до провадження колегією судів в складі: головуючий суддя Гаврилюк О.М, судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г., об'єднано в одне провадження та призначено справу до розгляду.

В зв'язку з перебуванням судді учасника колегії Коротун О.М. у відпустці, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.06.2016 року було визначено склад колегії суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Майданевич А.Г., Гончаров С.А.

В судове засідання 07.07.2016 року повноважні представники позивача 1 та відповідача 1 не з'явилися та про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Після обговорення судова колегія дійшла висновку, що неявка повноважних представників позивача 1 та відповідача 1 не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

В судовому засіданні 07.07.2016 року прокурор підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та вимоги апеляційної скарги позивача 3. Представник позивача 2 підтримав вимоги апеляційних скарг прокурора та позивача 3. Представник позивача 3 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та вимоги апеляційної скарги прокурора. Представник відповідача 2 проти вимог апеляційних скарг прокурора та позивача 3 заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення прокурора, представників позивачів 2, 3, відповідача 2, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи у серпні 2004 року товариство з обмеженою відповідальністю „Медіа" звернулось до Київської обласної державної адміністрації з клопотанням про погодження місця розташування земельної ділянки під розміщення торгівельно-промислового комплексу. Одночасно з клопотанням ТОВ „Медіа" було подано лист Державного підприємства „Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат „Пуща-Водиця" від 06.08.2004 року, адресований ТОВ „Медіа", відповідно до якого ДП Агрокомібант „Пуща-Водиця" погодило місце розташування земельної ділянки загальною площею 3,4 га (сіножаті) під розміщення торгівельно-промислового комплексу за рахунок земель ДП Агрокомбінат „Пуща-Водиця" сільськогосподарського комплексу „Совки" в межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району в довгострокове користування на умовах оренди терміном на 49 років.

Станом на серпень 2004 року вищевказана земельна ділянка належала на праві постійного користування ДП Агрокомбінат „Пуща-Водиця", право користування якого посвідчувалось державним актом від 11.11.2002 року № 549.

За результатами розгляду клопотання ТОВ „Медіа" 20.08.2004 року Київська обласна державна адміністрація прийняла розпорядження „Про погодження місця розташування об'єкта" № 526, яким вирішено погодити ТОВ „Медіа" місце розташування об'єкта - земельну ділянку площею 3,4 га сіножатей за рахунок земель ДП Агрокомбінат „Пуща-Водиця" на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району для розміщення торговельно-промислового комплексу.

25.08.2004 року Київською обласною державною адміністрацією листом № 11-32-2110 надано згоду ТОВ „Медіа" на розробку проекту відведення земельної ділянки на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району для розміщення торговельно-промислового комплексу.

26.08.2004 року Київським обласним управлінням земельних ресурсів здійснена державна землевпорядна експертиза документації - проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ТОВ „Медіа" під розміщення торгівельно-промислового комплексу в межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Документація була розроблена Державним підприємством „Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою".

Відповідно до висновку, документація пройшла погодження: Софіївсько-Борщагівської сільської ради, Києво-Святошинської районної ради, Києво-Святошинської районної державної адміністрації, Києво-Святошинського районного відділу земельних ресурсів, Києво-Святошинського районного відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, Києво-Святошинської районної санітарно-епідеміологічної станції, Державного управління екології та природних ресурсів в Київській області, обласного центру охорони пам'яток історії, археології та мистецтва.

Підсумкова оцінка якості розглянутої документації була позитивною за умови затвердження розрахунку розміру втрат сільськогосподарського виробництва, а проект землеустрою визнаний таким, що відповідає вимогам земельного законодавства.

31.08.2004 року Київська ОДА прийняла розпорядження „Про надання в оренду земельної ділянки" № 551, яким:

- затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ТОВ „Медіа" під розміщення торговельно-промислового комплексу на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району, розробленого ДП „Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" за договором від 05.08.2004 року № 7403;

- вилучила з постійного користування ДП Агрокомбінат „Пуща-Водиця" та вирішила надати в оренду на 49 років ТОВ „Медіа" земельну ділянку площею 3,4 га (сіножаті) на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району під розміщення торговельно-промислового комплексу;

- віднесла земельну ділянку до земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення;

- доручила Києво-Святошинській райдержадміністрації укласти та підписати від імені обласної держадміністрації договір оренди спірної земельної ділянки із ТОВ „Медіа" після затвердження в установленому порядку її нормативної грошової оцінки та за умови попереднього відшкодування ним втрат сільськогосподарського виробництва у встановленому порядку, передбачивши обмеження щодо використання земельної ділянки, визначені чинним законодавством та матеріалами погодження проекту відведення.

07.09.2004 року між Київською ОДА (орендодавець) та ТОВ „Медіа" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Дудкіною Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1-2139.

За умовами Договору від 07.09.2004 року орендодавець надає в оренду, а орендар приймає у строкове, платне володіння і користування земельну ділянку, що перебуває у державній власності, загальною площею 3,4 га (сіножаті - 3,4), розміщену на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, за межами населеного пункту, для розміщення торгівельно-промислового комплексу.

Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції чинній на час прийняття розпорядження) визначено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України „Про місцеві державні адміністрації" місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

У відповідності до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час прийняття розпорядження) надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У свою чергу вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених Земельним кодексом України, є підставою припинення права користування земельною ділянкою (ст. 141 Земельного кодексу України).

Порядок вилучення земельних ділянок врегульовано в ст. 149 Земельного кодексу України, згідно з якою вилучення земельних ділянок, наданих у постійне користування із земель державної та комунальної власності, для суспільних та інших потреб здійснюється за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування за згодою землекористувача.

Також даною нормою визначені повноваження Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад щодо прийняття рішень про вилучення, критеріями поділу яких є правовий статус земельної ділянки (державна чи комунальна власність), її знаходження та потреби вилучення.

Місцевий господарський суд вірно зазначив необхідно визначити компетенцію Київської обласної державної адміністрації на прийняття рішення про вилучення земельної ділянки (розпорядження „Про надання в оренду земельної ділянки" від 31.08.2004 року № 551), слід дослідити правомірність надання ДП Агрокомбінат „Пуща-Водиця" згоди (лист від 06.08.2004 року) на таке вилучення.

Оскільки мотивами неправомірності надання ДП Агрокомбінат „Пуща-Водиця" згоди на вилучення земельної ділянки є відсутність необхідного обсягу дієздатності останнього в силу застереження, що міститься у п. 6.5 статуту даного підприємства (обмежує право підприємства щодо відчуження майнових об'єктів без погодження з органом управління), саме обставини щодо дієздатності та повноважень є предметом дослідження судом.

Дієздатність - це закріплена законом можливість суб'єкта приватного права (в даному випадку юридичної особи) набувати своїми діями юридичних прав та створювати для себе юридичні обов'язки.

Юридична особа стає правосуб'єктною з моменту свого створення, тобто в момент реєстрації стає не тільки правоздатною, а й дієздатною, і має можливість набувати певних цивільних прав та обов'язків, здійснюючи їх через свої органи (ст. 91, ст. 92 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом підприємницькі товариства мають універсальну правоздатність, яка дає юридичній особі можливість брати участь у будь-яких цивільних правовідносинах. Обмеження універсальної правоздатності юридичної особи можуть бути встановлені системою спеціальних дозволів (ліцензій) окремих видів підприємництва (ч. 3 ст. 92 ЦК України), або рішенням суду (ч. 2 ст. 91 ЦК України).

Водночас, дані обмеження не є обмеженнями дієздатності юридичної особи, оскільки жодним чином не впливають на дії органів управління щодо набуття цивільних прав та обов'язків. В свою чергу, обмеження повноважень органів управління юридичної особи щодо її представництва також не є обмеженням її дієздатності, а тільки свідчить про існування певного порядку, процедури вчинення ними дій в ході набуття цивільних прав та обов'язків.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що доводи про відсутність у ДП Агрокомбінат „Пуща-Водиця" необхідного обсягу дієздатності є такими, що не відповідають засадам дієздатності юридичної особи, визначеним ст. 92 ЦК України.

У серпні 2004 року ДП Агрокомбінат „Пуща-Водиця" здійснювало свою діяльність на підставі статуту, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 25.04.2002 року № 120 та зареєстрованим Києво-Святошинською районною державною адміністрацією 17.05.2002 року. Даний статут не містив положень, які б обмежували право підприємства щодо відчуження майнових об'єктів без погодження з органом управління. Навпаки, п. 4.6 статуту у редакції 2002 року підприємству було надано право здійснювати володіння, користування землею і іншими природними ресурсами відповідно до мети своєї діяльності та чинного законодавства.

Норма, яка передбачала необхідність погодження органу управління на відчуження майнових об'єктів, була введена статутом ДП Агрокомбінат „Пуща-Водиця" тільки у 2006 році (п. 6.5), а тому не поширює свою дію на відносини, що мали місце у 2004 році.

Таким чином, відсутні обставини, які би свідчили про неправомірність надання ДП Агрокомбінат „Пуща-Водиця" (лист від 06.08.2004 року) на таке вилучення земельної ділянки.

При цьому, ДП Агрокомбінат „Пуща-Водиця" помилково ототожнює згоду на вилучення земельної ділянки з заявою про відмову від права постійного користування. Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України, добровільна відмова від права постійного користування та вилучення земельної ділянки є окремими самостійними підставами припинення права користування земельною ділянкою, які мають самостійні правові механізми та процедури регулювання (ст. 142 ЗК України та ст. 149 ЗК України). З огляду на це, заява користувача, подана в рамках процедури вилучення земельної ділянки, не може оцінюватись на відповідність вимогам ст. 142 ЗК України.

Вирішуючи питання компетенції Київської обласної державної адміністрації на прийняття рішення про вилучення земельної ділянки (розпорядження „Про надання в оренду земельної ділянки" від 31.08.2004 року № 551), суд виходить з такого.

В силу ст. 149 Земельного кодексу України, вилучення земельних ділянок державної власності віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Київської та Севастопольської міських державних адміністрації місцевих державних адміністрацій, обласних державних адміністрації, районних державних адміністрацій.

Факт належності спірної земельної ділянки до державної власності не є спірною обставиною, визнається сторонами, в силу чого, відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України, не підлягає доказуванню.

Частиною 6 статті 149 Земельного кодексу України визначена компетенція обласних державних адміністрацій щодо вилучення земельних ділянках державної власності. Зокрема, обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п'ятою, дев'ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 149 Земельного кодексу України, районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:

а) сільськогосподарського використання;

б) ведення лісового і водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті;

в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо).

Згідно з ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України (станом на серпень 2004 року) компетенція Кабінету Міністрів України поширювалась на вилучення земельних ділянок державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллі, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси першої групи площею понад 10 гектарів, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Отже, критерієм розмежування повноважень районних, обласних державних адміністрацій та Кабінету Міністрів України є потреби вилучення, склад і призначення земель.

Земельна ділянка площею 3,4 га, рішення про вилучення якої 31.08.2004 року прийняла Київська ОДА (розпорядження „Про надання в оренду земельної ділянки" від 31.08.2004 року № 551), на момент вилучення була віднесена до земель сільськогосподарського призначення (сіножаті), що свідчить про те, що прийняття рішення про її вилучення не відносилось до компетенції Кабінету Міністрів України.

Вилучення даної земельної ділянки здійснювалось з метою надання в оренду ТОВ „Медіа" під розміщення торговельно-промислового комплексу. Таким чином, в даному випадку критерієм розмежування компетенції районної та обласної державної адміністрації є потреби вилучення.

Відносячи до повноважень районних державних адміністрацій прийняття рішень про вилучення земельних ділянок державної власності для будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), законодавець переслідував саме соціально-побутовий характер діяльності таких об'єктів, метою якої є задоволення в першу чергу щоденних побутових та соціальних потреб населення, що проживає в безпосередній близькості від таких об'єктів.

Водночас, діяльність торговельно-промислового комплексу, крім діяльності у сфері торгівлі, що також може бути спрямована на задоволення соціально-побутових потреб населення територіальної громади району, за своїм характером, виходячи з терміну „промисловий", передбачає здійснення певних технологічних операцій, процесів, внаслідок яких отримується певний продукт як результат виробництва, переробки тощо.

Отже, діяльність торговельно-промислового комплексу носить не тільки соціально-побутовий, а й промисловий характер, що, в свою чергу, унеможливлює віднесення прийняття рішення про вилучення земельних ділянок державної власності для розміщення торговельно-промислового комплексу до компетенції районної державної адміністрації.

Таким чином, прийняття 31.08.2004 року Київською обласною державною адміністрацією розпорядження „Про надання в оренду земельної ділянки" № 551 було здійснено відповідно до вимог ч. 6 ст. 149 ЗК України - в межах повноважень.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття розпорядження) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Згідно із ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час прийняття розпорядження) відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронних і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Статтею 123 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час прийняття розпорядження) передбачено, що відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання про виділення земельної ділянки у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Як зазначено вище, Київська ОДА листом № 11-32-7119 надала ТОВ „Медіа" згоду на розробку проекту відведення земельної ділянки на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району для розміщення торговельно-промислового комплексу.

В силу ст. 6 Закону України „Про місцеві державні адміністрації" (в редакції, чинній станом на 25.08.2004 року) розпорядження голови місцевою державної адміністрації є актом місцевої державної адміністрації як юридичної форми рішення даного органу, що видається на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, власних і делегованих повноважень.

Стаття 123 ЗК України (в редакції чинній на час прийняття розпорядження) врегульовує процедуру надання у користування земельних ділянок, наслідком якої є прийняття відповідно рішення (надання, відмова або залишення без розгляду). Отже, прийняття саме такого рішення як рішення, прийнятого на виконання повноважень власника, і з якими пов'язана можливість виникнення у інших осіб прав землекористувача, є тим актом, який в розумінні ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» носить юридичну форму розпорядження.

Відсутність згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки має правовим наслідком залишення клопотання без розгляду і саме дане рішення може бути предметом оскарження. А тому згода на розроблення проекту відведення земельної ділянки не є актом, що носить форму розпорядження.

До даного висновку також дійшов господарський суд міста Києва при розгляді справи № 911/4352/13.

На виконання вказівок Вищого господарського суду України, наданих в постанові від 24.12.2015 року, колегія суддів встановила, що в листопаді 2013 року Заступником прокурора Києво-Святошинського району Київської області був заявлений позов до Київської обласної державної адміністрації, Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області та Товариства з обмеженою відповідальністю „Медіа" про: 1) визнання незаконним та скасування розпорядження Київської обласної державної адміністрації „Про погодження місця розташування об'єкта" від 20.08.2004 року № 526; 2) визнання незаконним та скасування розпорядження Київської обласної державної адміністрації „Про надання в оренду земельних ділянок" від 31.08.2004 року № 551; 3) визнання незаконним та скасування розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області „Про передачу в оренду земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю „Медіа" під розміщення торговельно-промислового комплексу" від 07.09.2004 року № 345; 4) визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 07.09.2004 року між Київською обласною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю „Медіа", посвідченого державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2139; 5) зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю „Медіа" повернути земельну ділянку площею 3,4 га, кадастровий номер :04:001:0037, що знаходиться на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області за межами населеного пункту до земель державної власності.

Тобто предмет позову є тотожним з предметом розгляду у справі № 910/1426/15-г.

Щодо підстав позову, то вони є частково тотожними. Так у межах справи № 911/4352/13 вони були заявлені наступними: порушено порядок зміни цільового призначення земель; земельну ділянку вилучено у спосіб не встановлений законодавством України, адже спірна земельна ділянка надана в оренду за рахунок земель дослідних полів науково-дослідної установи, які відповідно до ст. 150 Земельного кодексу України можуть вилучатись виключно за постановою Кабінету Міністрів України; не обчислено та не відшкодовано збитків, заподіяних вилученням земель сільськогосподарського призначення; дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не був затверджений розпорядженням районної державної адміністрації; ТОВ „Медіа" земельну ділянку за цільовим призначенням не використовує, не проводить будь-яких будівельних робіт.

В межах справи № 910/1426/15-г прокурором заявлено ті ж самі підстави, крім тієї, що у ДП Агрокомбінат „Пуща-Водиця" був відсутній обсяг дієздатності на надання погодження на вилучення земельної ділянки без попередньої згоди органу управління - Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Склад сторін № 911/4352/13 та № 910/1426/15-г є різним, а тому підстави для припинення провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України відсутні.

Також на виконання вказівок Вищого господарського суду України, наданих в постанові від 24.12.2015 року, щодо обставин справи встановлених під час розгляду справи № 911/4352/13.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При чому відповідно до абз. 3 п.п. 2.6 пункту 2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Встановлені у справі № 911/4352/13 обставини щодо відповідачів (без їх правової оцінки господарським судом) враховуються колегією суддів при розгляді справи № 910/1426/15-г.

Місцевий господарський суд вірно встановив, що спеціальна форма документа, яким закріплюється рішення уповноваженого органу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, законодавством не встановлена.

Таким чином, під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження наведені у позовній заяві підстави недійсності розпорядження Київської обласної державної адміністрації „Про надання в оренду земельної ділянки" від 31.08.2004 року № 551, з огляду на що позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Оскільки вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 07.09.2004 року між відповідачами, є похідними від вимог про визнання недійсним розпорядження, з недійсністю якого пов'язана недійсність договору, необґрунтованість позову щодо недійсності розпорядження Київської обласної державної адміністрації „Про надання в оренду земельної ділянки" від 31.08.2004 року № 551 свідчить і про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання недійсним договору.

Враховуючи необґрунтованість заявлених позовних вимог у даній справі у зв'язку з недоведеністю позивачем факту невідповідності спірних розпорядження та договору вимогам земельного законодавства України, судом не оцінюються доводи щодо позовної давності та не вирішується питання застосування наслідків її спливу, передбачених ст. 267 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Київській області, Мінагрополітики, ДП Агрокомбінат „Пуща-Водиця" до Київської ОДА, ТОВ „Медіа" є необґрунтованими, недоведеними та не підлягають задоволенню.

Отже доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянти не подали жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянтів в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Першого заступника прокурора Київської області та Державного підприємства „Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат „Пуща-Водиця" на рішення господарського суду міста Києва від 03.03.2016 року у справі № 910/1426/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 03.03.2016 року у справі № 910/1426/15-г залишити без змін.

3. Справу № 910/1426/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді С.А. Гончаров

А.Г. Майданевич