ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2016 р.Справа № 915/440/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів: Таран С.В., Філінюка І.Г.

(згідно розпорядження керівника апарату від 01.07.2016р. №373 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи)

при секретарі: Альошиній Г.М.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз

на рішення господарського суду Миколаївської області від 25.05.2016р.

по справі №915/440/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Зоря-Сервіс

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз

про стягнення 1 325 342 грн. 25 коп.,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ Зоря-Сервіс звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз про спонукання до виконання мирової угоди на стадії виконання від 28 липня 2004 року, затвердженої ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.08.2004 р. у справі № 8/167, з урахуванням додаткових угод до неї №1 від 01.08.2006 р., №2 від 03.01.2007 р., №3 від 30.03.2007 р., № 4 від 05.07.2007 р., та стягнення з ПАТ Миколаївгаз боргу у розмірі 1 325 342 грн. 25 коп. та судового збору в сумі 19880,13грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на день подання вказаної позовної заяви до суду заборгованість відповідача за мировою угодою від 28.07.2004р. складає 5225342,25грн. Стягувана за цим позовом заборгованість в сумі 1325342,25грн. складається з: 37186,45грн. залишок заборгованості за січень 2011р.; 1145000 грн. (по 114500грн. щомісячно за період з лютого 2011р. по листопад 2011р. включно згідно додаткової угоди №4 від 05.07.2007р. до мирової угоди від 28.07.2004р.); 143155,80грн. борг за грудень 2011р. (згідно додаткової угоди №4 від 05.07.2007р. до мирової угоди від 28.07.2004р.).

Постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Миколаївської області від 24.10.2014р. про відмову у відкриті виконавчого провадження №10706927 позивач отримав 27.10.2014р., а отже, для позивача строк давності за вимогою про спонукання до виконання мирової угоди шляхом стягнення грошових коштів почав спливати з 27.10.2014р. До того ж, на даний час позивач немає можливості здійснювати примусове виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 26.12.2003р. по справі №8/167, оскільки виконавче провадження за даним наказом було закінчено 29.11.2004р. в звязку із затвердженням судом мирової угоди між сторонами.

ПАТ по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз звернулося до господарського суду із заявою про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення боргу відповідно до ст. 257 ЦК України.

Трирічний строк позовної давності для стягнення заборгованості за січень 2011р. закінчився в лютому 2011р., а з позовом позивач звернувся 14.04.2016р., після закінчення строку позовної давності. З урахуванням практики ВГСУ, застосовуючи ст. 261 ЦК України суд виходив з того, що строк позовної давності розпочинає відлік від дати спливу строку виконання зобовязання за мировою угодою та на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України відмовляв у позові в звязку з тим, що строки платежів на виконання мирової угоди знаходяться поза межами трирічного строку, передбаченого ст. 257 ЦК України. Мирові угоди сторін були затвердженні судом.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що не визнає позовні вимоги в повному обсязі, заявив про застосування господарським судом позовної давності та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в звязку з пропуском позовної давності. Крім того, у позивача відсутні підстави вимагати сплатити заборгованості за мировою угодою в звязку з її розірванням від 07.12.2007р. Позивач звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за мировою угодою обрав не вірний спосіб захисту.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 25.05.2016р. (суддя Фролов В.Д.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Зоря-Сервіс грошові кошти в загальній сумі 1 325 342 грн. 25 коп. - частину заборгованості за мировою угодою від 28.07.2004 р., затвердженою ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.08.2004 р. у справі № 8/167, з урахуванням додаткових угод до неї від 01.08.2006 р. № 1, від 03.01.2007 р. № 2, від 30.03.2007 р. № 3, від 05.07.2007 р. № 4, а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 19 880 грн.13 коп.

Судове рішення мотивоване таким:

- умови укладеної сторонами мирової угоди від 28.07.2004р. та додаткової угоди №4 до неї, які затверджені ухвалами суду, є обовязковими для сторін, зокрема, для ПАТ по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз щодо погашення заборгованості у визначені строки та сумах;

- суд визнав обґрунтованими позовні вимоги ТОВ „Зоря-Сервіс про стягнення з ПАТ по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз грошових коштів в сумі 1325342,25грн., які є частиною заборгованості за мировою угодою від 28.07.2004р., затвердженою ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.08.2004р. у справі №8/167 з урахуванням додаткових угод до неї від 01.08.2006р. №1, від 03.01.2007р. №2, від 30.03.2007р. №3, від 05.07.2007р. №4;

- суд відхилив доводи відповідача про те, що ухвала господарського суду від 10.08.2004р. у справі №8/167 про затвердження мирової угоди від 28.07.2004р. є виконавчим документом, оскільки вона не відповідає вимогам щодо виконавчого документа, передбаченим ст. 18 ЗУ „Про виконавче провадження, що встановлено судовими рішеннями в інших справах, які набрали законної сили;

- суд визнав відсутність підстав для застосування наслідків порушення строків позовної давності, строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки останній звернувся до суду з даним позовом 14.04.2016р. з дотриманням загального строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. Позивач довідався про порушення свого права з моменту отримання ТОВ „Зоря-Сервіс постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень від 24.10.2014р. про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Миколаївської області від 19.07.2007р. по справі №8/167, а саме з 27.10.2014р. Рішення господарського суду в інших справах (№915/2140/14 та №915/1395/15), які набрали законної сили, і в яких викладено позицію щодо початку перебігу строку позовної давності з 27.10.2014р., є преюдиційними для вирішення спору в даній справі.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з висновками суду, ПАТ по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 25.05.2016р. у справі №915/440/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ „Зоря-Сервіс в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

ПАТ по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз вважає рішення господарського суду незаконним, не обґрунтованим та прийнятим з численними порушеннями норм процесуального та матеріального права, а саме:

-позивачем порушено строк позовної давності для стягнення заборгованості за мировою угодою за період з січня по грудень 2011р.;

- застосовуючи преюдиціальність, господарський суд порушив ч. 3 ст. 35 ГПК України і дата, з якої начебто необхідно починати відлік позовної давності, визначена у справах №915/2140/14 та №915/1395/15, не є обставиною, а є лише висновком, зробленим конкретним судом на підставі правової оцінки обставин справи;

- суд, роблячи висновок відносно не пропущення позивачем строків позовної давності, порушив ч. 1 ст. 256, ч. 1 ст. 257, ст. 1, 5 ст. 261, ч. 4, 5 ст. 267, ч. 1 ст. 530 ЦК України, ч. 3 ст. 35 ГПК України, абз. 1, 3 п. 2.6 Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р.;

- позивач не мав права на звернення до суду, оскільки йому не було відмовлено у відкриті виконавчого провадження за ухвалою про затвердження ОСОБА_2 угоди від 28.04.2004р., але суд не взяв до уваги цей факт, не надав йому правової оцінки, що призвело до порушення абз. 8 п. 7.9 Постанови Пленуму ВГСУ №9;

- мирова угода, затверджена судом, припускає добровільне її виконання, а у разі невиконання стороною умов такої угоди у добровільному порядку, заінтересована сторона має звернутися до суду, який видав ухвалу про затвердження мирової угоди, із заявою про зміну порядку її виконання;

- позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за мировою угодою обрав невірний спосіб захисту, а тому в задоволенні позовних вимог мало бути відмовлено в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ „Зоря-Сервіс вважає її необґрунтованою, а ухвалене 25.05.2016р. господарським судом рішення обґрунтованим, порушень норм матеріального або процесуального права при розгляді справи судом допущено не було.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи(фактичні обставини справи) на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом та заслухавши пояснення присутніх в засіданні представників сторін, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Як свідчать матеріали справи і це встановлено господарським судом, рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.10.2003р. у справі №8/167 в позові ТОВ Зоря-Сервіс про стягнення з ПАТ по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз заборгованості у сумі 8587435,83 грн. було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.12.2003, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.04.2004 апеляційну скаргу ТОВ Зоря-сервіс на рішення господарського суду Миколаївської області від 23.10.2003 у справі №8/167 задоволено частково, рішення скасовано, позов задоволено та стягнуто з ВАТ Миколаївгаз на користь ТОВ Зоря-сервіс борг у сумі 7512118,08 грн. та збитки від інфляції у сумі 1075317,75 грн.

26.12.2003 господарським судом Миколаївської області видано відповідний наказ, який був предявлений до виконання та на виконання якого відділом Державної виконавчої служби Ленінського району управління юстиції м. Миколаєва було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2004.

На стадії виконання судового рішення позивач та відповідач уклали мирову угоду від 28.07.2007, яка затверджена ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.08.2004 у справі №8/167, у звязку з чим державним виконавцем винесена постанова від 29.11.2004 про закінчення виконавчого провадження.

В подальшому сторонами укладались додаткові угоди до мирової угоди від 28.07.2007, а саме: 01.08.2006 сторонами була підписана додаткова угода №1, яка затверджена ухвалою господарського суду Миколаївської області від 23.08.2006; 03.01.2007 - додаткова угода №2, яка затверджена ухвалою господарського суду Миколаївської області від 20.02.2007; 30.03.2007 - додаткова угода №3, яка затверджена ухвалою господарського суду Миколаївської області від 18.04.2007; 05.07.2007 - додаткова угода №4, яка затверджена ухвалою господарського суду Миколаївської області від 19.07.2007. Зазначені додаткові угоди є невідємними частинами мирової угоди від 28.07.2004.

Згідно умов мирової угоди від 28.07.2004 в редакції додаткової угоди №4 від 05.07.2007, остаточним терміном погашення заборгованості ПАТ по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз перед ТОВ Зоря-Сервіс є грудень 2011 року.

Як зазначає позивач, у вересні 2007 року відповідач припинив виконувати графік погашення боргу, встановлений додатковою угодою №4 від 05.07.2007 до мирової угоди від 28.07.2004, у звязку з чим позивач звернувся до Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження.

11.03.2008 постановою Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання ухвали господарського суду від 19.07.2007 у справі №8/167 про затвердження додаткової угоди №4 від 05.07.2007 до мирової угоди від 28.07.2004.

Постановою від 25.03.2008 державний виконавець Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції зупинив виконавче провадження, оскільки ВАТ по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз було внесено до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть учать у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу.

В подальшому вказане виконавче провадження було передано з Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції до Підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Миколаївській області, яке 16.12.2008 постановою державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Миколаївській області було прийняте до виконання з привласненням номеру ВП №10706927.

01.03.2013 державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Миколаївській області виніс три постанови у виконавчому провадженні ВП №10706927: про поновлення виконавчого провадження; про зміну назви сторони виконавчого провадження та про зупинення виконавчого провадження у звязку із порушенням відносно боржника справи про банкрутство.

31.03.2014 державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Миколаївській області поновив виконавче провадження ВП №10706927, про що виніс постанову.

ПАТ по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз звернулось до господарського суду Миколаївської області зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просило визнати неправомірною постанову від 31.03.2014 про поновлення виконавчого провадження №10706927.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 01.07.2014 у справі №8/167 скаргу ПАТ по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз було задоволено. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.09.2014 ухвалу господарського суду Миколаївської області від 01.07.2014 залишено без змін. При цьому, у постанові зазначено, що ухвала господарського суду Миколаївської області від 19.07.2007 у справі №8/167 про затвердження додаткової угоди №4 від 05.07.2007 до мирової угоди від 28.07.2004 не відповідає вимогам ст.18 Закону України Про виконавче провадження, оскільки в ній не зазначено строку предявлення її до виконання, а тому не могла бути підставою для відкриття виконавчого провадження.

В подальшому начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області прийнято постанову від 22.10.2014, згідно якої скасовані всі постанови державних виконавців, винесені у даному виконавчому провадженні.

24.10.2014 постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управляння державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області, на підставі п.2 ч.1 ст.26 Закону України Про виконавче провадження було відмовлено позивачу у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Миколаївської області від 19.07.2007 у справі №8/167 та повернуто позивачу оригінал ухвали від 10.08.2004 у справі №8/167 і оригінал ухвали від 19.07.2007, згідно супровідного листа №02.1-24/6210 від 24.10.2014.

Вказані обставини стали підставою звернення позивача 14 квітня 2016 року до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 18.02.2015 у справі №915/2140/14 позовні вимоги ТОВ Зоря-Сервіс задоволено та стягнуто з ПАТ по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз на користь позивача 100000,0 грн. заборгованості за мировою угодою від 28.07.2004. При цьому, суд зазначив, що позивачем не було пропущено строку позовної давності для стягнення суми боргу, оскільки про порушення свого права позивач довідався отримавши постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управляння державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Миколаївської області від 19.07.2007 у справі № 8/167.

Зазначена позиція Господарського суду Миколаївської області підтримана Вищим господарським судом України у постанові від 16.07.2015 при перегляді справи №915/2140/14 у касаційному порядку.

03.08.2015 р. ТОВ Зоря-Сервіс предявлено позов до ПАТ Миколаївгаз про стягнення з останнього іншої частини заборгованості в загальній сумі 700000 грн., і рішенням суду від 05.10.2015 р. у справі № 915/1395/15, залишеним без змін постановами Одеського апеляційного суду та Вищого господарського суду України, позов задоволено повністю.

Згідно цього рішення вирішено про стягнення з ПАТ Миколаївгаз на користь ТОВ Зоря-Сервіс грошових коштів у загальній сумі 700000 грн., із яких: 57186 грн. 45 коп. - залишок заборгованості за вересень 2007 року; заборгованість за жовтень 2007 року лютий 2008 року по 114500 грн. щомісяця; 70313 грн. 55 коп. - частка заборгованості за березень 2008 року.

Рішенням суду від 22.03.2016 у справі № 915/206/16 позов ТОВ Зоря-Сервіс до ПАТ Миколаївгаз про спонукання останнього до виконання укладеної між ними мирової угоди від 28.07.2004 р., затвердженої ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.08.2004 р. у справі № 8/167, з урахуванням додаткової угоди від 05.07.2007 р. № 4 до неї, затвердженої ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.07.2007 р. у справі № 8/167, шляхом стягнення з ПАТ Миколаївгаз грошових коштів у загальній сумі 1000000 грн., задоволено повністю.

22.03.2016 рішенням у справі у справі № 915/229/16 задоволено позовні вимоги ТОВ Зоря-Сервіс до ПАТ Миколаївгаз про спонукання останнього до виконання укладеної між ними мирової угоди від 28.07.2004 р., затвердженої ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.08.2004 р. у справі № 8/167, з урахуванням додаткової угоди від 05.07.2007 р. № 4 до неї, затвердженої ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.07.2007 р. у справі № 8/167, шляхом стягнення з ПАТ Миколаївгаз грошових коштів у загальній сумі 1400000 грн.

05 квітня 2016 року ТОВ Зоря-Сервіс звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом про спонукання ПАТ Миколаївгаз до виконання мирової угоди на стадії виконання від 28 липня 2004 року, затвердженої ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.08.2004 р. у справі № 8/167, з урахуванням додаткових угод до неї від 01.08.2006 р. №1, від 03.01.2007 р. №2, від 30.03.2007 р. №3, від 05.07.2007 р. № 4, та стягнення з ПАТ Миколаївгаз боргу у розмірі 150000,00 грн.

За твердженнями позивача на даний час ПАТ Миколаївгаз не виконані грошові зобовязання за мировою угодою, в редакції укладеної до неї додаткової угоди № 4, щодо погашення заборгованості, починаючи з січень 2011 року.

З обґрунтованістю висновків господарського суду щодо наявності підстав для задоволення позову апеляційна інстанція погоджується повністю, оскільки вони ґрунтуються на правильній юридичній оцінці обставин справи і правильному застосуванню норм матеріального та процесуального права.

За приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарським судом встановлено, що доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконав свої зобовязання щодо виконання умов мирової угоди, останній не надав, як того вимагає ст. 33 ГПК України, а отже, не довів безпідставність позовних вимог.

Надані ж позивачем докази підтверджують наявність вказаної у позові заборгованості і обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до п. 7.9 Постанови Пленуму ВГСУ „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України №9 від 17.10.2012р., якщо ухвала про затвердження мирової угоди не відповідає вимогам, встановленим для виконавчих документів (ст. 18 ЗУ „Про виконавче провадження) і державним виконавцем з цих підстав відмовлено у відкритті виконавчого провадження, заінтересована сторона вправі звернутися до господарського суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, в разі задоволення якого видається господарським судом наказ.

Як свідчать матеріали справи, з 2004р. по 2007р. відповідач добровільно виконував умови мирової угоди; з 11.03.2008р. по 24.10.2014р. ухвали господарського суду про затвердження мирової угоди та додаткової угоди №4 до неї, знаходилися на примусовому виконанні у державній виконавчій службі.

Лише 24.10.2014р. державним виконавцем було відмовлено у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання ухвали про затвердження мирової угоди, про що було винесено постанову (отримана позивачем 27.10.2014р.) Отже, саме з 27.10.2014р. позивач довідався про порушення свого права за мирової угодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Висновок господарського суду в даній справі що позивач не пропустив строку позовної давності за даними вимогами, підтверджено судовими рішеннями у справах №915/2140/14, №915/1395/15, які набрали законної сили і на які підставно послався господарський суд в силу вимог ст. 35 ГПК України.

П.п. 2 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме факти, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких фактів.

Вказаними вище рішеннями господарських судів встановлено факт відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Миколаївської області від 19.07.2007р. у справі №8/167 прийняттям постанови від 24.10.2014р., а тому і відсутність пропуску строку позовної давності.

Посилання скаржника на те, що позивач обрав неправильний спосіб захисту, оскільки мирова угода регулюється нормами ГПК України, а тому зацікавлена сторона має звернутися до суду із заявою про зміну порядку її виконання, є помилковою, та не заслуговує на увагу.

Право на подання позову про спонукання до виконання умов мирової угоди підтверджено постановами Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. та №18 від 26.12.2011р.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, який в порядку ст. 43 ГПК України всебічно, повно та обєктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи, надав їм правильну юридичну оцінку і прийняв законне рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а зводяться до тлумачення норм законодавства на свою користь та навмисне затягування виконання умов мирової угоди щодо сплати грошового зобовязання протягом майже 12 років.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз залишити без задоволення, рішення господарського суду Миколаївської області від 25.05.2016р. по справі №915/440/16 без змін.

Постанова в порядку ст. 105 Господарського Процесуального Кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя С.В. Таран

Суддя І.Г. Філінюк