ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" липня 2016 р. Справа № 918/357/15

Суддя Андрійчук О.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно - фінансова компанія "Євроінвестбуд" на дії органу ДВС

у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" ОСОБА_2

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно - фінансова компанія "Євроінвестбуд" "

про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 44 951 866,08 грн,

Представники учасників судового процесу:

від позивача (стягувача): не з'явився

від відповідача (боржника): ОСОБА_3, дов. від 10.06.2016 року

від органу ДВС: не з'явився

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" ОСОБА_2 звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно - фінансова компанія "Євроінвестбуд" про стягнення за кредитним договором в сумі 44 951 866,08 грн.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 25.05.2015 року, яке залишене без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.12.2015 року, позов задоволено частково та стягнено з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбуд" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 35 516 000,00 грн простроченої заборгованості за кредитом, 515,71 грн заборгованості за процентами, 3 152 166,59 грн заборгованості за комісією, 6,72 грн пені за несвоєчасну сплату процентів, 377 763,51 грн пені за несвоєчасну сплату комісії, 0,34 грн 3% річних за процентами.

Цим же рішенням стягнено з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбуд" в доход Державного бюджету судовий збір в розмірі 64 076,54 грн.

28.05.2015 року Господарським судом Рівненської області винесено додаткове рішення у справі, яким стягнено з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбуд" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 368 431,32 грн штрафу.

31.12.2016 року на виконання рішення Господарським судом Рівненської області видано накази № 918/357/15.

05.04.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 50687394).

23.06.2016 року через службу діловодства господарського суду боржник, не погоджуючись з діями державного виконавця, вчиненими в ході примусового виконання наказу № 918/247/16 від 31.12.2015 року, подав відповідну скаргу.

Ухвалою суду від 23.06.2016 року скаргу боржника призначено до розгляду у судовому засіданні на 11.07.2016 року.

11.07.2015 року через службу діловодства господарського суду від скаржника надійшла відмова від частини вимог, зокрема сформульованих у п.п. 2, 3 прохальної частини скарги.

У вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, ст.ст. 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, п.п. 1 - 3, 5, 6, 9 ч. 1 ст. 63, ст. 64, розділів XI, XII, XII1 ГПК України тощо.

Аналогічна позиція викладена у п. 9.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України".

За таких обставин провадження у справі по розгляду вимог скарги про визнання протиправними дій органу ДВС щодо здійснення опису майна в рамках виконавчого провадження № 50687394 та про визнання протиправною бездіяльності заступника керівника органу ДВС щодо нездійснення контролю щодо зупинення виконавчого провадження № 50687394 підлягає припиненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з відмову скаржника від вимог скарги в цій частині.

Суд, розглянувши скаргу, встановив таке.

Як вбачається зі скарги, в останній боржник просить суд визнати неправомірними дії органу ДВС щодо не зупинення виконавчого провадження та про зобов'язання органу ДВС зупинити виконавче провадження.

Скарга обґрунтована тим, що 25.03.2016 року ухвалою Господарського суду Рівненської області порушено провадження у справі № 918/166/16 про банкрутство боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

05.04.2016 року органом ДВС винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

24.05.2016 року боржник звернувся до органу ДВС із заявою про зупинення виконавчого провадження у зв'язку із порушенням провадження у справі про банкрутство щодо боржника.

24.05.2016 року органом ДВС винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, про арешт коштів боржника та про розшук майна боржника.

31.05.2016 року боржник повторно звернувся до органу ДВС із заявою про зупинення виконавчого провадження у зв'язку із порушенням провадження у справі про банкрутство щодо боржника.

07.06.2016 року органом ДВС за результатами розгляду заяви боржника від 24.05.2016 року про зупинення виконавчого провадження підготовлено відповідь, за якою дія мораторію не поширюється на випадки, коли у виконавчому провадженні майно перебуває на стадії продажу, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно. У свою чергу, згідно з іпотечним договором від 29.08.2008 року та договором застави від 28.02.2012 року майно боржника перебуває у заставі стягувача. Враховуючи викладене, орган ДВС вважає, що підстави для зупинення виконавчого провадження відсутні.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Рівненської області у справі № 918/166/16 від 16.03.2016 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агро XXI" про порушення справи про банкрутство ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбуд".

Ухвалою Господарського суду Рівненської області у справі № 918/166/16 від 25.03.2016 року порушено провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбуд"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбуд", протягом якого забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах, забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій, зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо; введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядником майна ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбуд" арбітражного керуючого ОСОБА_4; оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбуд".

Оголошення про порушення справи про банкрутство боржника опубліковано на сайті Вищого господарського суду України 28.03.2016 року за № 29722.

26.04.2016 року на адресу Господарського суду Рівненської області у справі № 918/166/16 надійшла заява від ПАТ "Дельта Банк" з грошовими вимогами до боржника в розмірі 200 641 222,58 грн.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 6, 7 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах. Під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з ч. 5 цієї статті не поширюється дія мораторію. Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство. Дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

Слід зазначити, що ч. 3 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не визначає вимог, на які не розповсюджується дія мораторію, а лише містить перелік дій, які заборонено вчиняти під час мораторію. У свою чергу, вичерпний перелік вимог, на які не поширюється дія мораторію, а також порядок задоволення таких вимог (за ухвалою суду), наведений у ч. 5 вказаної статті. До них звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не відноситься.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов'язань відносяться також зобов'язання щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов'язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов'язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. Склад і розмір грошових зобов'язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов'язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Законом; кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Як встановлено судом із матеріалів справи, вимоги стягувача до боржника є грошовими, оскільки ґрунтуються на кредитному договорі, тобто правочині про повернення позики; строк виконання таких зобов'язань настав до дня введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, що зокрема встановлено у рішенні Господарського суду Рівненської області у справі № 918/357/15 від 25.05.2015 року. Крім того, вимоги стягувача до боржника забезпечені заставою майна боржника, тобто останній є заставним кредитором.

Отже, вимоги боржника підпадають під дію мораторію, визначеного ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та введеного ухвалою Господарського суду Рівненської області у справі № 918/161/16 від 25.03.2016 року.

При цьому судом з наданих учасниками провадження документів (інформації про виконавче провадження) не встановлено випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж.

Зважаючи на викладене, чинним законодавством встановлена пряма заборона на задоволення вимог стягувача на підставі виконавчих документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави.

Суд вважає також за необхідне зазначити, що після порушення провадження у справі про банкрутство усе майно, належне боржнику, акумулюється в рамках цього провадження, а його оцінка, реалізація, порядок та черговість задоволення вимог кредиторів, а також судовий контроль здійснюються виключно у порядку та в строки, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (ч. 8 ст. 23, ч. 4 ст. 42, ч. 9 ст. 45 тощо), оскільки останній є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів, у тому числі до Закону України "Про виконавче провадження".

Для заставних кредиторів законодавець у межах процедур банкрутства встановив спеціальний порядок подачі заяв та реалізації майна, що є предметом застави/іпотеки, поза яким звернення стягнення на предмет застави/іпотеки не може відбутися. У протилежному випадку втрачається зміст усієї процедури банкрутства (судом з матеріалів справи встановлено, що стягувач скористався своїм правом та подав заяву про визнання його кредитором боржника).

У ч. 5 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема визначено, що сторони зобов'язані письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження.

Вказаний обов'язок сторін кореспондується із обов'язком державного виконавця, визначеним зокрема ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", за якою останній розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання.

Як зазначалося, боржник, як сторона виконавчого провадження, повідомив державного виконавця про існування обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, - порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Натомість орган ДВС, у якого на примусовому виконанні перебуває виконавчий документ, виконавче провадження не зупинив, а підготував відповідь про відсутність підстав для зупинення виконавчого провадження.

У силу вимог п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах.

Частинами 1, 2, 4 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених ст.ст. 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.п. 1 - 17 ч. 1 ст. 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови надсилається сторонам у триденний строк. Виконавче провадження зупиняється до закінчення строку дії відповідних обставин. Протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану.

Враховуючи викладене, орган ДВС зобов'язаний був зупинити виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області № 918/357/15 від 31.12.2015 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про порушення провадження у справі про банкрутство боржника.

Як вбачається з відповіді органу ДВС за № 15950-0-16 від 07.06.2016 року, останньому про порушення провадження у справі про банкрутство боржника стало відомо із заяви від 24.05.2016 року, отже орган ДВС повинен був зупинити виконавче провадження 27.05.2016 року.

У силу вимог ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

З наведеного вбачається, що орган ДВС безпідставно ухиляється від вчинення дій, пов'язаних із зупинення виконавчого провадження, які для нього в силу вимог чинного законодавства є обов'язковими, а тому доводи скаржника про визнання незаконними дій органу ДВС щодо не зупинення виконавчого провадження та про зобов'язання останнього здійснити дії по зупиненню виконавчого провадження суд визнає обґрунтованими, а скаргу в цій частині такою, яку належить задовольнити.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється (п. 9.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

За таких обставин, керуючись ст.ст. 80, 86, 121-2 ГПК України. суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно - фінансова компанія "Євроінвестбуд" на дії органу ДВС задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не зупинення виконавчого провадження ВП № 50687394 з примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області № 918/357/15 від 31.12.2015 року.

Зобов'язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити передбачені Законом України "Про виконавче провадження" дії, пов'язані із зупиненням виконавчого провадження ВП № 50687394 з примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області № 918/357/15 від 31.12.2015 року.

Провадження по розгляду скарги в частині вимог про визнання протиправними дій відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо здійснення опису майна та бездіяльності заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо нездійснення контролю щодо зупинення виконавчого провадження № 50687394 припинити.

Суддя Андрійчук О.В.