РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2016Справа №910/9115/16

За позовом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діана»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

1) Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву

2) Науково-дослідний економічний інститут

про виселення та стягнення 428 565,80 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Суховій О.В. - по дов. № 2432-03/399 від 29.04.2016

від відповідача Петрик С.А. - по дов. № б/н від 01.06.2016

від третьої особи-1 не з'явився

від третьої особи-2 Семенюк П.А. - по дов. № 2431-03/401 від 29.04.2016

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «Діана» з цокольного приміщення, розташованого за адресою: м. Київ, бульв. Дружби Народів, 28, що належить позивачу на праві власності та зобов'язати звільнити незаконно займане приміщення; про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діана» 428 565,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.12.2003 між Науково-дослідним економічним інститутом (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено договір оренди приміщень площею 100 кв. м. за адресою: м. Київ, бульв. Дружби Народів, 28 зі строком дії до 30.12.2006, який неодноразово пролонговувався. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1118-р від 28.10.2015 прийнято рішення про реорганізацію орендодавця шляхом його перетворення у державне підприємство. Наразі процес реорганізації триває. Позивачем встановлено (висновок аудиту), що відповідач займає приміщення, які перевищують площу зазначену у договорі, а саме 195 кв. м., з яких 95 кв. м. використовуються без правовстановлюючих документів. Строк дії договору припинився 30.12.2015 шляхом надіслання орендодавцем відповідного повідомлення № 1/304 від 22.12.2015. З огляду на викладене та те, що позивач є власником будівлі за адресою: м. Київ, бул. Дружби Народів, 28 позивач вважає, що має право на витребування майна та стягнення шкоди, завданої внаслідок безпідставного користування майном площею 95 кв. м.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2016 порушено провадження у справі № 910/9115/16; залучено до часті у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву та Науково-дослідний економічний інститут; розгляд справи призначено на 02.06.2016.

Відповідачем 01.06.2016 до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Третьою особою-1 до відділу діловодства суду 02.06.2016 подано клопотання про відкладення розгляду справи та надання можливості ознайомитись з матеріалами справи.

Позивачем 02.06.2016 до відділу діловодства суду подано письмові пояснення, в яких зазначає, що за договором передано в оренду майно за адресою м. Київ, бульв. Дружби Народів, 28 площею 100 кв. м., проте аудитом встановлено, що відповідач займає приміщення площею 195 кв. м., тому позивач просить виселити відповідача з усього приміщення за адресою: м. Київ, бульв. Дружби Народів, 28.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/9115/16 від 02.06.2016, у зв'язку з не з'явленням в судове засідання представників відповідача і третіх осіб та не виконанням сторонами ухвали про порушення провадження у справі від 23.05.2016, розгляд справи було відкладено на 21.06.2016.

Третьою особою-1 до відділу діловодства суду 21.06.2016 подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Позивачем 21.06.2016 до відділу діловодства суду подано письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог.

Відповідач у поданих 21.06.2016 до відділу діловодства суду запереченнях на позовну заяву просить в позові відмовити повністю посилаючись на те, що із поданих документів вбачається, що приміщення знаходиться в оперативному управління ДП «Науково-дослідний економічний інститут». Жодних рішень Кабінету Міністрів України або рішень погоджених з Фондом державного майна про передачу з балансу на баланс або в оперативне управління зазначеної будівлі, як це передбачено Положенням про порядок передачі об'єктів права державної власності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1482 від 21.09.1998 позивач не надав. Окрім копій власних односторонніх наказів про передачу будівлі між Міністерством економіки та НДЕІ позивач не надав належних доказів про державну реєстрацію за ним будь-яких прав на вищевказану будівлю. Якщо будівля знаходиться в оперативному управлінні НДЕІ, яка є окремою юридичною особою, то саме така юридична особа може заявляти вимоги про звільнення приміщень, що знаходяться в її оперативному управлінні. Зазначає, що повідомлення про намір орендодавця припинити договірні відносини відповідач не отримував, тому договір в силу п. 10.5. договору є пролонгованим на наступний термін до 30.12.2018. Не погоджується з твердженнями позивача про те, що відповідач займає 195 кв. м., оскільки належних доказів в підтвердження цього не подано, а тому не підлягають задоволенню вимоги про стягнення орендної плати за оренду 95 кв. м. Жодних договорів між позивачем та відповідачем не укладалось тому не виникло ніяких грошових зобов'язань.

Третя особа-2 у поданих 21.06.2016 до відділу діловодства суду письмових поясненнях позовні вимоги позивача щодо виселення відповідача з приміщень за адресою: м. Київ, бульв. Дружби Народів, 28 підтримує повністю посилаючись на те, що договір оренди припинив свою дію з 01.01.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/9115/16 від 21.06.2016, у зв'язку з нез'явленням в судове засідання представників відповідача і третьої особи-1, розгляд справи було відкладено на 30.06.2016.

Третя особа-1 у поданих 29.06.2016 до відділу діловодства суду поясненнях позовні вимоги позивача підтримує посилаючись на те, що за умовами п. 3.3. договору орендар зобов'язаний здійснювати перерахування на рахунок орендодавця у розмірі 100% орендної плати до 10 числа поточного місяця. з яких 30% орендодавець має перераховувати до Державного бюджету. Відповідач зобов'язання за договором в частині сплати орендної плати не виконує та існує заборгованість перед Державним бюджетом України у розмірі 105 181,46 грн.

В судовому засіданні 30.06.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 12.07.2016.

Третя особа-1 в судове засідання 12.07.2016 не з'явилась.

В судовому засідання 12.07.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 329 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами (ст. 326 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» Суб'єктами управління об'єктами державної власності є: Кабінет Міністрів України; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері управління об'єктами державної власності; міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі - уповноважені органи управління); Фонд державного майна України; …

30.12.2003 між Науково-дослідним економічним інститутом при Міністерстві економіки та з питань європейської інтеграції України (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діана» (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № П371 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно, загальною площею 100,0 кв. м, розміщене за адресою: м. Київ, бульв. Дружби Народів, 28 в приміщенні столової, що знаходиться на балансі НДЕІ Мінекономіки та з питань європейської інтеграції України, вартість якого становить за експертною оцінкою 319968,00 грн. станом на 30.06.2003. Майно передається в оренду з метою розміщення хлібопекарні (для суб'єктів малого підприємництва, які проводять виробничу діяльність - коефіцієнт 0,8).

Згідно наказу Міністерства економіки України № 156 від 30.05.2007 з балансу Державного підприємства «Науково-дослідний економічний інститут Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України» на баланс Міністерства економіки України передано будівлю за адресою: бульв. Дружби Народів, 28.

Наказом Міністерства економіки України № 197 від 26.06.2007 приміщення загальною площею 3701,2 кв. м., що знаходяться за адресою: бульв. Дружби Народів, 28 передано в оперативне управління державній установі Науково-дослідного економічного інституту, до якого наказами № 240 від 26.07.2007, № 242 від 18.03.2011, № 1587 від 26.12.2013, № 225 від 06.03.2015 та № 1495 від 23.11.2015 вносились зміни щодо складу майна, переданого в оперативне управління державній установі Науково-дослідний економічний інститут.

Спір виник внаслідок того, що на думку позивача відповідач займає приміщення за адресою: м. Київ, бульв. Дружби Народів, 28 неправомірно та позивач як власник цього майна має право у відповідності до ст.ст. 387, 1212, 1214 Цивільного кодексу України на витребування цього майна та стягнення шкоди.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

За умовами договору майно має бути передано орендодавцем орендарю за актом приймання-передачі (п. 2.1 та п. 7.1 договору).

Акт приймання-передачі майна орендарю не подано, проте сторонами договору не заперечується та обставина, що майно за договором передано орендарю у користування.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно з п. 10.1 договору він укладений сторонами строком на 3 (три) роки, що діє з 30.12.2003 до 30.12.2006 включно.

Відповідно до п. 10.5 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Відповідно до п. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Статтями 764, 785 Цивільного кодексу України визначено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймачеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

Відповідно до п. 2.4 договору у разі припинення дії цього договору майно повертається орендарем орендодавцю. Орендар повертає майно орендодавцю аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

З вказаних правових норм вбачається, що після закінчення строку дії договору, в разі заперечень орендодавця щодо подальшого користування орендарем орендованих приміщень протягом місяця після закінчення строку дії договору, такий договір оренди припиняється, а орендар зобов'язаний звільнити орендоване приміщення та передати його орендодавцю по акту приймання-передачі.

Доказів того, що однією із сторін було виявлено не бажання продовжувати договірні правовідносини не подано, а отже договір неодноразово продовжувався і наразі є чинним.

Посилання позивача на те, що договір є припиненим 30.12.2015 шляхом направлення орендодавцем листа № 1/304 від 22.12.2015 не приймається судом з огляду на наступне

В листі Науково-дослідного економічного інституту № 1/304 від 22.12.2015 вбачається, що у зв'язку з проведенням реорганізації Науково-дослідного економічного інституту і вимогам Міністерства економічного розвитку і торгівлі України орендодавець повідомив орендаря про припинення з 22.12.2015 дії договорів укладених НДЕІ - співробітництва, зберігання, надання послуг та повернення всього в первісний стан.

Отже, з листа не вбачається, що дане повідомлення стосується припинення саме дії договору оренди № П371 від 30.12.2013.

Пунктом 10.6 договору визначено, що реорганізація орендодавця чи орендаря, або перехід права власності на орендоване майно третім особам не визначається підставою для зміни або припинення чинності цього договору і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна (його правонаступник), за винятком випадку приватизації орендованого майна орендарем.

Отже враховуючи умови договору він не може бути припинений з підстави реорганізації орендодавця.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України що зміна або розірвання договору вчинюється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно з п. 10.3 договору зміни і доповнення до цього договору допускаються за взаємної згоди сторін.

Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 1118-р «Про реорганізацію Науково-дослідного економічного інституту» погоджено реорганізацію відповідача шляхом його перетворення у Державне підприємство «Науково-дослідний економічний інститут».

Наказом від 23.11.2015 № 1489 Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про реорганізацію науково-дослідного економічного інституту шляхом його перетворення» визначено, що правонаступником відповідача являється Державне підприємство «Науково-дослідний економічний інститут», заходи з реорганізації завершити до 30.06.2016.

Відповідно до ч. 4 ст. 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що наразі Науково-дослідний економічний інститут знаходиться в стані припинення, але не припинено і відповідний запис у реєстрі відсутній.

Позивачем доказів в підтвердження внесення змін до договору щодо порядку повернення майна за згодою сторін або за рішенням суду не подано, а отже орендовані приміщення по закінченню терміну дії договору мають бути передані орендодавцю.

В матеріалах справи наявний акт контрольного обміру приміщень, орендованих (розміщених) у Науково-дослідному економічному інституті, який складений за участю представників орендодавця та орендаря, з якого вбачається, що станом на 24.04.2013 відповідач фактично згідно договору займає приміщення площею 100 кв. м.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Позивачем не підтверджено, що відповідач займає приміщення за адресою: м. Київ, бульв. Дружби Народів, 28, площею 100 кв. м. не правомірно.

Подані позивачем звіт комісії про огляд приміщення від 30.09.2015, акт Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києві від 04.12.2015 та аудиторський звіт № 5201-03/3 від 18.03.2016 в якості підтвердження того, що відповідач займає приміщення площею 195 кв. м. не приймається судом до уваги з огляду на наступне

Аудиторський звіт не підтверджує факт зайняття відповідачем приміщень площею 195 кв. м., оскільки в ньому зазначено, що слід визначити точну площу, яку займає ТОВ «Діана», а отже зазначений в ньому розмір площі є орієнтованим.

Ані в звіті від 30.09.2015 ані в акті від 04.12.2015 взагалі не вказано розмір площі приміщення, яке займає відповідач.

Лист відповідача № 10 від 13.10.2015, в якому останній звернувся до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з проханням укласти договір оренди приміщення за адресою: м. Київ, бульв. Дружби Народів, 28 площею 195,1 кв. м. на першому поверсі не підтверджує зайняття відповідачем вказаних площ.

Позивачем не підтверджено, що відповідач окрім орендованої площі (100 кв. м.) також займає приміщення за адресою: м. Київ, бульв. Дружби Народів, 28, площею 95 кв. м.

Нарахована позивачем шкода в розмірі 428 565,80 грн. включає в себе:

- борг по орендній платі та електроенергію за час користування приміщенням площею 95 кв. м. за період з травня 2013 року по грудень 2015 року та за користування приміщенням площею 195 кв. м. за період з січня по квітень 2016 року;

- борг за водопостачання та водовідведення за період користування приміщенням площею 95 кв. м. за період з травня по грудень 2014 року.

Разом з цим жодних належних доказів в підтвердження того, що відповідач займає вказані приміщення (95 кв. м.) з травня 2013 року не подано. Також не подано жодних належних доказів в підтвердження того, що відповідач отримував вказані комунальні послуги у визначені періоди та розмірах (як до приміщень площею 95 кв. м так і до приміщень площею 100 кв. м.). Позивачем не доведено наявність обставин за яких відповідач має сплачувати комунальні платежі саме позивачу.

Стаття 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Позивачем не доведено порушення його права щодо зайняття відповідачем приміщень та несплати орендної плати і комунальних платежів, в зв'язку з чим в позові Міністерства економічного розвитку і торгівлі України слід відмовити.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 19.07.2016.

Суддя В.В.Сівакова