ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 р. Справа № 909/373/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляк П. Я. , секретар судового засідання Юрчак С. Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Пуків Агро", с. Пуків,Рогатинський район, Івано-Франківська область,77041

до відповідача: Рогатинської районної державної адміністрації вул.Галицька, 65,м. Рогатин,77000

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

фермерське господарство "Романа Матусяка" (с.Пуків Рогатинського району Івано-

Франківської області)

про визнання поновленим і продовженим терміну дії договору оренди землі від 03.03.15; визнання укладеною додаткової угоди до даного договору; зобов"язання представника органу виконавчої влади підписати додаткову угоду та визнання незаконним та скасування розпорядження Рогатинської районної державної адміністрації №87 від 29.02.16.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 15 від 06.04.16

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача фермерське господарство "Романа Матусяка": ОСОБА_2, довіреність б/н від 11.07.16

від відповідача представники не з"явилися

ВСТАНОВИВ:

товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство ""Пуків Агро" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Рогатинської районної державної адміністрації про визнання поновленим і продовженим терміну дії договору оренди землі від 03.03.15; визнання укладеною додаткової угоди до даного договору; зобов"язання представника органу виконавчої влади підписати додаткову угоду та визнання незаконним та скасування розпорядження Рогатинської районної державної адміністрації №87 від 29.02.16.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем права позивача на поновлення договору оренди земельної ділянки, передбаченого положеннями ст. 33 Закону України "Про оренду землі", та прийняттям Рогатинською державною районною адміністрацією незаконного розпорядження №87 від 29.02.16.

Заявою вих. №177 від 11.07.16 (вх.№7010/16 від 11.07.16) позивач, у відповідності до ст. 22 ГПК України, зменшив розмір позовних вимог та просив суд визнати поновленим і продовженим термін дії Договору оренди землі від 03.03.2015 р., укладений між орендарем ТОВ СП «Пуків Агро» та орендодавцем - Рогатинською районною державною адміністрацією; визнати укладеною Додаткову угоду до Договору оренди землі від 03.03.2015 р. між орендарем ТОВ СП «Пуків Агро» та орендодавцем - Рогатинською районною державною адміністрацією, та визнати недійсним та скасувати розпорядження Рогатинської районної державної адміністрації №87 від 29.02.2016 року «Про надання в оренду фермерському господарстві «Романа Матусяка» невитребуваних (нерозподілених земельних часток (паїв) по Пуківській сільській раді».

Таким чином, позовні вимоги розглядаються господарським судом в обсязі, визначеному позовною заявою з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог.

Представник фермерського господарства «Романа Матусяка» в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у запереченні на позов б/н від 19.07.16(вх.№10139/16 від 19.07.16).

Відповідач позовні вимоги заперечив з підстав, наведених у відзиві на позов вих.№1368/01-33/05 від 13.05.16(вх.№6803/16 від 17.05.16, однак вимоги ухвали суду від 14.07.16 не виконав, в судове засідання не з"явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином ухвалою суду від 14.07.16 та замовленням №15 від 15.07.16 на передачі інофрмації каналами факсимільного зв"язку.

Відповідно до ч.3ст.22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд констатує, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд судової справи і забезпечення його явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи в порядку, передбаченому статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи з врахуванням Конвенції про захист прав та людини та основоположних свобод, вислухавши представника позивача та третьої особи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Розпорядженням Рогатинської державної адміністрації №43 від 09.02.15 передано в оренду товариству з обмеженою відповідальністю сільськогосподарському підприємству Пуків Агро невитребувані земельні частки(паї) загальною площею 98,0828 га для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, які розташовані за межами населеного пункту с.Пуків Пуківської сільської ради терміном на один рік; зобовязано товариство з обмеженою відповідальністю сільськгосподарське підприємство Пуків Агро укласти з Рогатинською державною адміністрацією договір оренди землі та подати на реєстрацію у виконком Пуківської сільської ради.

На підставі зазначеного розпорядження між Рогатинською державною адміністрацією (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю сільськгосподарським підприємством Пуків Агро(орендар) 03.03.15 укладено договір оренди невитребуваних земельних частко(паїв), зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Пуківської сільської ради за №3 від 03.03.15.

Згідно з п.4.1 даного договору він укладений терміном на один рік, але не більше ніж до отримання власниками паїв державних актів на право власності на земельну ділянку. Договір набуває чинності з моменту реєстрації в Пуківській сільській раді.

З огляду на умови договору щодо набрання ним чинності та враховуючи дату реєстрації договору 03.03.15, термін дії договору до 03.03.16.

24.12.15листом-повідомленням №399 позивач звернувся до Рогатинської державної адміністрації щодо поновлення договору оренди невитребуваних земельних частко(паїв) від 03.03.15, до якого додав проект додаткової угоди. Факт отримання відповідачем зазначеного листа підтверджується відміткою Рогатинської державної адміністрації на цьому листі.

Відповіді на зазначений лист позивачем не отримано, однак 29.02.16 за №87 Рогатинською державною адміністрацією прийнято розпорядження про передачу в оренду фермерському господарству Романа Матусяка невитребуваних земельних часток(паїв) загальною площею 50,8748 га, які розташовані за межами населеного пункту с.Пуків Пуківської сільської ради терміном на один рік.

01 березня 2016 року між Рогатинською районною державною адміністрацією та Фермерським господарством «Романа Матусяк» на підставі вищезазначеного розпорядження укладено договір оренди не витребуваних земельних часток(паїв), які розміщені за межами пункту с. Пуків Пуківської сільської ради загальною площею 50,8748 га(рілля) для товарного сільськогосподарського виробництва строком на один рік.

Даний розмір орендованої земельної ділянки затверджувався рішенням сесії Пуківської сільської ради від 16 лютого 2016 року та є додатком до рішення, яким визначено список власників земельних паїв, які померли, а право власності не переоформлене.

Згідно довідки Пуківської сільської ради №165 від 18.07.16 станом на 16.02.16 загальна площа невитребуваних часток(паїв) становить 50,8748га.

Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні, зважаючи на те, що товариство з обмеженою відповідальністю сільськгосподарське підприємство Пуків Агро належним чином виконувало умови спірного договору, дотрималося строків та процедури повідомлення відповідача про намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди, а відповідач не надіслав позивачу у встановлений законом строк заперечення у поновленні спірного договору, проте уклав договір оренди з іншою особою, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір та інші правочини.

В силу ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Наведена правова норма кореспондується зі ст.509 Цивільного кодексу України: зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Згідно статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Наведена правова норма кореспондується зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі", якою визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 13 Конституції передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Зі змісту частини першої статті 124 Земельного кодексу України вбачається, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно зі статтею 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

За приписами статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Таким чином, в силу ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного та 173,174 Господарського кодексів України між сторонами у справі виникли зобов'язальні відносини на підставі договору оренди землі.

Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди (стаття 15 Закону України "Про оренду землі").

Згідно з частиною 1 статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Процедура поновлення договору оренди землі регламентується ст.33 Закону України "Про оренду землі", яка об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах першій - п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Таку правову позицію виклав Верховний Суд України щодо підстав поновлення договору оренди у постанові від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14.

В спірному випадку, як підтверджується матеріалами справи, позивач належно виконував свої обов"язки за договором; позивач звернувся до відповідача про поновлення дії договору оренди землі у передбаченому вище законодавством порядку, проте господарському суду не надано будь-яких доказів того, що відповідачем у місячний термін, що передбачено ч.1 ст.33 Закону України "Про оренду землі", було розглянуто звернення товариства та повідомлено про результат розгляду або здійснено будь-які дії, що свідчать про повідомлення про заперечення проти поновлення договору оренди або запропоновано змінити істотні умови договору оренди.

Водночас, положеннями частини 10 статті 33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди, тобто у загальному порядку, передбаченому Законом України "Про оренду землі" та Земельним Кодексом України, які передбачають спеціальну процедуру отримання земельної ділянки в оренду, відмінну від спрощеної процедури поновлення договору оренди землі, передбаченої ст. 33 Закону "Про оренду землі".

На підставі матеріалів справи (зокрема, довідки Пуківської сільської ради №165 від 18.07.16 та поданих третьою особою копій договорів оренди та свідоцтв про право на спадщину ) судом встановлено факт зміни меж спірної земельної ділянки, водночас, аналіз позовних вимог та поданої позивачем додаткової угоди у співвідношенні до умов самого Договору надає можливість суду зробити висновок, що позивач запропонував у цій додатковій угоді умови договору в частині того ж розміру земельної ділянки, який був передбачений умовами договору оренди від 03.03.15.

Твердження позивача про те, що на момент його звернення до відповідача щодо поновлення договору оренди розмір земельної ділянки був незмінним, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами ( зокрема, копією договорів оренди б/н від 10.12.15 та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ЕКІ №997168 та ЕКІ №997170).

З огляду на встановлення судом факту зміни меж земельної ділянки, яка була предметом договору оренди від 03.03.15, та визначений п.4.1 спірного договору термін його дії (не більше ніж до отримання власниками паїв державних актів на право власності на земельну ділянку), враховуючи, що значна частина невитребуваних земельних часток (паїв), які були предметом договору оренди від 03.03.15, переоформлені громадянами, з якими Фермерське господарство «Романа Матусяка» уклало відповідні договори оренди, суд констатує, що у відповідності до ч.10ст.33 Закону України «Про оренду землі», відсутні підстави для визнання поновленим і продовженим терміну дії Договору оренди землі від 03.03.15 р. та визнання укладеною додаткової угоди до даного договору у відповідності до ч.1-6 ст.33 зазначеного закону на умовах, запропонованих позивачем, оскільки, як зазначалося вище, згідно з положеннями частини 10 статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди. Аналогічну правову позицію викладено у Постанові Вищого господарського суду України від15 червня 2016 року у справі № 916/4203/15.

Щодо підстав для визнання недійсним розпорядження Рогатинської районної державної адміністрації №87 від 29.02.2016 року «Про надання в оренду фермерському господарстві «Романа Матусяка» не витребуваних (нерозподілених земельних часток (паїв) по Пуківській сільській раді», суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Статтею 13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, віднесено, зокрема, вирішення питань сільського господарства та використання землі.

Згідно зі ст.21 зазначеного закону, місцева державна адміністрація наділена повноваженнями щодо розпорядження землями державної власності відповідно до закону.

На виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження(ст.6 зазначеного закону).

В силу п.4 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.12 у державній власності залишаються усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, на яких розташовані будівлі, споруди, інші обєкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади, та які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій.

Відповідно до ч.1, 2 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 ст.124 Земельного кодексу України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Наведена правова норма кореспондується з частиною 2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі": укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Приписами ч.1,2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Згідно ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

З огляду на вищенаведене, приймаючи до уваги недоведеність позивачем суду підстав для скасування оспорюваного розпорядження, підстави для задоволення позову в цій частині позовних вимог задоволенню не підлягають. При цьому суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що оскаржуване розпорядження прийнято відповідачем у той час, коли ще діяв договір оренди землі від 03.03.15, оскільки предметом зазначеного розпорядження є інша, ніж передбачена договором оренди землі від 03.03.15, земельна ділянка, і спосіб її передачі в оренду визначається ч.10ст.33 Закону України "Про оренду землі".

В контексті наведеного, позов задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Відповідно до ст. 68 ГПК України питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму ВГС України №16 від 26.12.2014 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення. Питання про скасування заходів до забезпечення позову може бути розглянуто господарським судом без виклику сторін та інших учасників судового процесу.

Враховуючи те, що позов задоволенню не підлягає, підстави забезпечення позову, передбачені ст. 66 ГПК України, відпали, відтак заходи до забезпечення позову згідно зі ст.68 ГПК України підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст.19, 124 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, ст.11, 202, 509, 631, 792 Цивільного кодексу України, ст.173, 174 Господарського кодексу України, ст.3, 124 земельного кодексу ст.1, 4, 15, 19, 33 Закону України "Про оренду землі", ст.6, 13, 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" , ст.ст. 22, 33, 49, 66, 68, 75, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

відмовити в позові товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство ""Пуків Агро" до Рогатинської районної державної адміністрації про визнання поновленим і продовженим терміну дії Договору оренди землі від 03.03.2015 р., укладений між орендарем ТОВ СП «Пуків Агро» та орендодавцем - Рогатинською районною державною адміністрацією; визнання укладеною Додаткову угоду до Договору оренди землі від 03.03.2015 р. між орендарем ТОВ СП «Пуків Агро» та орендодавцем - Рогатинською районною державною адміністрацією, та визнання недійсним та скасування розпорядження Рогатинської районної державної адміністрації №87 від 29.02.2016 року «Про надання в оренду фермерському господарству «Романа Матусяка» невитребуваних (нерозподілених земельних часток (паїв) по Пуківській сільській раді».

Скасувати заходи до забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали господарського суду від 26.05.16.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.07.16

Суддя Матуляк П. Я.