ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року Справа № 925/724/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіПоліщука В.Ю. (доповідач),
суддів:Куровського С.В.,
Ткаченко Н.Г.,
розглянувши касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4,
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 19 квітня 2016 року,
та ухвалуГосподарського суду Черкаської області від 10 березня 2016 року,
за заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (м. Черкаси),
провизнання кредитором на суму 339 881 грн. 78 коп.,
у справі№ 925/724/14,
за заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Дортранс" (м. Київ),
доПриватного підприємства "ПФ "Макс" (м. Сміла, Черкаська область),
провизнання банкрутом,-
за участю представників: арбітражного керуючого Севрюкова Івана Олексійовича - особисто; від ПАТ "Укрексімбанк": Небилиця Р.В. - представник (довіреність №010-01/3192 від 19.05.2014 року);
представники інших учасників судового провадження не з'явились;
в с т а н о в и в :

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22.05.2014 року, за Заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Дортранс" (далі за текстом - ТзОВ "ТК "Дортранс") порушено провадження у справі № 925/724/14 про банкрутство Приватного підприємства "ПФ "Макс" (далі за текстом - ПП "ПФ "Макс"); визначено розмір вимог ініціюючого кредитора у розмірі 6 090 грн. 00 коп. - судовий збір (1 черга) та 419 681 грн. 64 коп. - основний борг (4 черга); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Севрюкова Івана Олексійовича, інше.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.03.2016 року у справі № 925/724/14 (суддя - Хабазня Ю.А.) у задоволенні Заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі за текстом - ФОП ОСОБА_4.) від 15.02.2016 року (вх. № 3057/16 від 15.02.2016 року) про визнання його кредитором боржника відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2016 року у справі № 925/724/14 (головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Гарник Л.Л., Шипко В.В.) апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.03.2016 року у справі № 925/724/14 залишено без змін. При цьому, апеляційний господарський суд вказав, що апеляційна скарга є необґрунтованою і не може бути підставою для скасування спірної ухвали.

Не погоджуючись з прийнятими господарськими судами першої та апеляційної інстанцій ухвалою та постановою, ФОП ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2016 року та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.03.2016 року у справі № 925/724/14 повністю; задовольнити Заяву ФОП ОСОБА_4 від 15.02.2016 року (вх. № 3057/16 від 15.02.2016 року); визнати ФОП ОСОБА_4 кредитором ПП "ПФ "Макс" на суму 339 881 грн. 78 коп., які підлягають до погашення в першу чергу в процедурі банкрутства на підставі ч. 3 ст. 20 Закону Україну "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". При цьому, скаржник посилається на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 35 ГПК України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 17.06.2016 року, згідно зі ст. 1114 ГПК України, касаційну скаргу ФОП ОСОБА_4 прийнято до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні за участю уповноважених представників учасників судового провадження.

За Розпорядженням №08.03-04/2495 від 05.07.2016 року Керівника апарату Вищого господарського суду України, на підставі Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.07.2016 року, у в'язку з відпусткою судді Удовиченка О.С., було сформовано колегію суддів Вищого господарського суду України у складі: Поліщук В.Ю. (головуючий), Куровський С.В., Ткаченко Н.Г.

Арбітражний керуючий Севрюков І.О., в судовому засіданні касаційної інстанції, проти вимог та доводів ФОП ОСОБА_4 заперечував, просив постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2016 року та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.03.2016 року у справі № 925/724/14 залишити без змін.

Представник ПАТ "Укрексімбанк", в засіданні суду касаційної інстанції, проти вимог касаційної скарги ФОП ОСОБА_4 заперечував, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, такими що не підлягають задоволенню. Просив господарський суд касаційної інстанції касаційну скаргу ФОП ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Скаржник та інші учасники касаційного провадження уповноважених представників в судове засідання касаційної інстанції не направили, хоча про дату, час та місце розгляду касаційної скарги були повідомлені належним чином. Враховуючи, що учасників судового провадження було повідомлено про те, що не з'явлення їх представників в судове засідання касаційної інстанції не тягне за собою відкладення розгляду справи, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про можливість розгляду касаційної скарги за відсутності в судовому засіданні уповноважених представників учасників касаційного провадження, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді Поліщука В.Ю., обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи встановлено наступне.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22.05.2014 року, за Заявою ТзОВ "ТК "Дортранс" порушено провадження у справі № 925/724/14 про банкрутство ПП "ПФ "Макс"; визначено розмір вимог ініціюючого кредитора у розмірі 6 090 грн. 00 коп. - судовий збір (1 черга) та 419 681 грн. 64 коп. - основний борг (4 черга); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Севрюкова І.О., інше.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25.09.2014 року у справі № 925/724/14 затверджено перелік вимог конкурсних кредиторів, зокрема: ТзОВ "Транспортна компанія "Дортранс" - 6090 грн. 00 коп. (1 черга), 419681 грн. 64 коп. (4 черга); Смілянська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Черкаській області - 281114 грн. 00 коп. (3 черга), 9115 грн. 23 коп. (неустойка /штрафні санкції/) та 18598 грн. 79 коп. (соціальний внесок) (6 черга); Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" в особі Філії публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в м.Черкасах - 149401 грн. 93 коп. (1 черга), як забезпечені заставою майна боржника. Відмовлено у визнанні вимог гр. ОСОБА_7 на суму 2443153 грн. 02 коп., інше.

Постановою Господарського суду Черкаської області від 07.04.2015 року ПП "ПФ "Макс" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Севрюкова І.О., інше.

15.02.2016 року до місцевого господарського суду надійшла Заява ФОП ОСОБА_4 про визнання його кредитором ПП "ПФ "Макс" на суму 339 881 грн. 78 коп., які підлягають погашенню в першу чергу в процедурі банкрутства (на підставі ст.20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"). В обґрунтування заявлених вимог ФОП ОСОБА_4 посилався на визнання (ухвалою Господарського суду Черкаської області від 04.06.2015 року) недійсним Договору № 2 від 15.01.2014 року про відступлення ПП "ПФ "Макс" права вимоги ФОП ОСОБА_4 на суму 339 881 грн. 78 коп., факт сплати ФОП ОСОБА_4 коштів у сумі 339 881 грн. 78 коп. ПП "ПФ "Макс" (за умовами Договору № 2 від 15.01.2014 року, Додаткової угоди № 1 від 16.01.2014 року до останнього), що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордера на загальну суму 338 881 грн. 78 коп.

Під час розгляду вказаної вище Заяви ФОП ОСОБА_4, місцевим господарським судом встановлено, що 15.01.2014 року ПП "ПФ "Макс" (первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_4 (новий кредитор) уклали Договір № 2 про відступлення права вимоги за Договором № 42/1 від 18.07.2012 року про надання транспортних послуг (укладений між ПП "ПФ "Макс" та ТзОВ "Дор-Строй"), за яким новий кредитор набув право вимоги на суму 339 881 грн. 78 коп.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 04.06.2015 року у справі №925/724/14 (залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.07.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 10.12.2015 року), Договір № 2 від 15.01.2014 року про відступлення права вимоги визнано недійсним. Приймаючи таке рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що вчинення боржником правочину відступлення права вимоги, за яким останнім передано свої права іншій особі (здійснено відчуження майна), було здійснено боржником безоплатно.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.03.2016 року у справі № 925/724/14 у задоволенні Заяви ФОП ОСОБА_4 від 15.02.2016 року (вх. № 3057/16 від 15.02.2016 року) про визнання його кредитором боржника у сумі 339 881 грн. 78 коп. відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2016 року у справі № 925/724/14 апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.03.2016 року у справі № 925/724/14 залишено без змін.

Приймаючи оскаржені судові акти, господарські суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 04.06.2015 року встановлено факт несплати ФОП ОСОБА_4 коштів у сумі 339 881 грн. 78 коп. та, відповідно, факт відсутності боргу ПП "ПФ "Макс" перед ФОП ОСОБА_4 При цьому, апеляційним господарським судом вказано на те, що додаткова Угода № 1 від 16.01.2014 року до Договору № 2 від 15.01.2014 року та копії квитанцій до прибуткового касового ордера на підтвердження сплати винагороди ПП "ПФ "Макс" (первісному кредитору) у розмірі 339 881 грн. 78 коп. не були предметом дослідження під час розгляду Заяви (вих. № 11159/15) ліквідатора ПП "ПФ "Макс" арбітражного керуючого Севрюкова І.О. від 12.05.2015 року про визнання недійсним Договору № 2 від 15.01.2014 року про відступлення ПП "ПФ "Макс" права вимоги ФОП ОСОБА_4

Не погоджуючись з прийнятими господарськими судами першої та апеляційної інстанцій ухвалою та постановою, ФОП ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2016 року та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.03.2016 року у справі № 925/724/14 повністю; задовольнити Заяву ФОП ОСОБА_4 від 15.02.2016 року (вх. № 3057/16 від 15.02.2016 року); визнати ФОП ОСОБА_4 кредитором ПП "ПФ "Макс" на суму 339 881 грн. 78 коп., які підлягають до погашення в першу чергу в процедурі банкрутства, на підставі ч. 3 ст. 20 Закону Україну "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". При цьому, скаржник посилається на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 35 ГПК України. ФОП ОСОБА_4, у касаційній скарзі, наголошує на тому, що п.6 Договору № 2 від 15.01.2014 року про відступлення права вимоги ним був виконаний в повному обсязі, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів та, по переконанню скаржника, вказаний факт не є нововиявленою обставиною, оскільки, на час розгляду Заяви (вих. № 11159/15) ліквідатора ПП "ПФ "Макс" арбітражного керуючого Севрюкова І.О. від 12.05.2015 року, про це було відомо сторонам у справі.

Залишаючи без задоволення касаційну скаргу ФОП ОСОБА_4, колегія суддів касаційної інстанції виходить з наступного.

За визначенням ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України; кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною першою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії. Кредитор за недійсним правочином (договором) або спростованою майновою дією має право вибору: погашення свого боргу в першу чергу в процедурі банкрутства або виконання зобов'язання боржником у натурі після припинення провадження у справі про банкрутство.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, під час розгляду Заяви (вих. № 11159/15) ліквідатора ПП "ПФ "Макс" арбітражного керуючого Севрюкова І.О. від 12.05.2015 року про визнання недійсним Договору № 2 від 15.01.2014 року про відступлення ПП "ПФ "Макс" права вимоги ФОП ОСОБА_4, господарськими судами всіх інстанцій встановлена наявність, передбачених ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", підстав для визнання недійсним Договору № 2 від 15.01.2014 року. Зокрема, господарськими судами було встановлено відсутність доказів здійснення новим кредитором (ФОП ОСОБА_4.) оплати за отримане від первісного кредитора (ПП "ПФ "Макс") право вимоги та вказано на відсутність відповідних умов у спірному Договорі. При цьому, як це вірно було встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанцій (під час розгляду Заяви ФОП ОСОБА_4 про визнання його кредитором ПП "ПФ "Макс" на суму 339 881 грн. 78 коп.) та підтверджується матеріалами справи, додаткова Угода № 1 від 16.01.2014 року до Договору № 2 від 15.01.2014 року та копії квитанцій до прибуткових касових ордерів (на які посилається ФОП ОСОБА_4 у підтвердження сплати винагороди первісному кредитору у розмірі 339 881 грн. 78 коп.) не були предметом дослідження під час розгляду Заяви (вих. № 11159/15) ліквідатора ПП "ПФ "Макс" арбітражного керуючого Севрюкова І.О. від 12.05.2015 року про визнання недійсним Договору № 2 від 15.01.2014 року.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, враховуючи встановлену (ухвалою Господарського суду Черкаської області від 04.06.2015 року у справі №925/724/14, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.07.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 10.12.2015 року) безоплатність передачі ПП "ПФ "Макс" до ФОП ОСОБА_4 права вимоги за Договором № 2 від 15.01.2014 року, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками господарських судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав визнання ФОП ОСОБА_4 кредитором ПП "ПФ "Макс" на суму 339 881 грн. 78 коп., в порядку ст.20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В зв'язку з цим, доводи скаржника про порушення господарськими судами попередніх інстанцій приписів ст.20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.35 ГПК України не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження.

Крім того, посилання ФОП ОСОБА_4 на виконання ним п.6 Договору № 2 від 15.01.2014 року про відступлення права вимоги (підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів) та неможливість його участі у справі та подачі доказів з поважних причин (під час розгляду Заяви (вих. № 11159/15) ліквідатора ПП "ПФ "Макс" арбітражного керуючого Севрюкова І.О. від 12.05.2015 року про визнання недійсним Договору № 2 від 15.01.2014 року), колегія суддів касаційної інстанції сприймає критично, оскільки вони направлені на переоцінку доказів та обставин справи, встановлених господарськими судами в межах іншого судового процесу. До того ж, слід вказати на те, що встановлення факту наявності або відсутності, у певних випадках, нововиявлених обставин у справі та надання їм належної правової оцінки, належить господарським судам під час розгляду відповідної заяви.

При цьому, колегія суддів касаційної інстанції вважає необхідним вказати на те, що преюдиціальністю є обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, позаяк їх з істинністю вже встановлено у рішенні, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року).

З урахуванням встановлених ст. ст. 1115, 1117 ГПК України меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що під час розгляду справи апеляційним та місцевим господарськими судами її фактичні обставини були встановлені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки господарських судів попередніх інстанцій відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка, доводи скаржника не спростовують обґрунтованості висновків господарських судів попередніх інстанцій, більш того направлені на переоцінку доказів, що виходить за межі повноважень господарського суду касаційної інстанції, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 ГПК України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 19 квітня 2016 року та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10 березня 2016 року у справі № 925/724/14 залишити без змін.

Головуючий суддяВ.Ю. Поліщук
судді:С.В. Куровського
Н.Г. Ткаченко