РІШЕННЯ

"06" липня 2016 р.Справа № 921/266/16-г/8

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Руденка О.В. розглянув справу

за позовом Приватного підприємства "Тернопіль-Західінвест", вул. Микулинецька, 114, м. Тернопіль, 46400

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, вул. Танцорова, 11, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46008

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 міська рада. вул. Шевченка, 8, м. Теребовля, Тернопільська область, 48100

про спонукання внести зміни до договору купівлі-продажу.

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_2М, довіреність № 005/16 від 01.04.16 р.,

відповідача : ОСОБА_3Я, довіреність № 02 від 01.01.16 р.,

третьої особи : не з'явився

Учасникам судового процесу роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки згідно ст.ст. 20,22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Технічна фіксація (звукозапис) не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представників сторін.

Суть справи:

Приватне підприємство "Тернопіль-Західінвест" звернулось до господарського суду Тернопільської області із позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області про спонукання вчинити дії.

Ухвалою суду від 10.05.2016р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_1 міську раду.

Під час судового розгляду справи, представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та вказав на наявність обставин, які з точки зору законодавства з питань приватизації є безумовною підставою для спонукання відповідача укласти додаткову угоду до договору купівлі - продажу об'єкта незавершеного будівництва.

Натомість, уповноважені представники відповідача в судових засіданнях проти позову заперечили, посилаючись на правомірність дій органу приватизації у спірних правовідносинах та відсутність законодавчих підстав для укладення договору у запропонованій позивачем редакції. Крім того, ФДМ України по Тернопільській області вказує і на невірно обраний позивачем спосіб захисту порушених прав.

ОСОБА_1 міська рада явки уповноваженого представника у жодне із судових засідань не забезпечила, витребуваних ухвалою суду документів не подала.

Розгляд справи судом неодноразово відкладався, з підстав, викладених у формулярах (протоколах) судового засідання та відповідних ухвалах.

Строк вирішення спору продовжувався згідно ст.69 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено наступне.

27.12.2005р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області та Спільним малим підприємством Західінвест, правонаступником якого є позивач по справі, був укладений договір купівлі - продажу об'єкта незавершеного будівництва державної форми власності, що підлягає продажу на аукціоні, за умовами якого продавець (Фонд) зобов'язується передати у власність покупцеві (Приватному підприємству) об'єкт незавершеного будівництва державної форми власності 40-ти квартирний житловий будинок (друга черга), що знаходиться на балансі відділу інвестицій і капітального будівництва управління сільського господарства і продовольства ОСОБА_1 райдержадміністрації та розташований за адресою вул. Паращука,5, м. Теребовля Тернопільської області, на земельній ділянці площею 0,7 га, а покупець зобов'язується прийняти об'єкт незавершеного будівництва і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі.

На викладених у пункті 1.6 договору умовах, об'єкт незавершеного будівництва продано за 440 700,00 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 73450,00 грн.

Згідно п.1.2. договору право власності на об'єкт незавершеного будівництва виникає у покупця з моменту підписання акта приймання-передачі.

Відповідно до складеного між сторонами Акту приймання-передачі об'єкта незавершеного будівництва від 28.02.2016р., продавець передав, а покупець прийняв продану на аукціоні нерухомість.

На протязі 2009-2014 років учасниками договірних відносин до вказаного вище правочину, за взаємною згодою неодноразово вносились зміни та доповнення.

Зокрема:

28 лютого 2009 року сторони вирішили внести зміни до п.5.2.7. розділу 5 договору та виклали його в наступній редакції: "Протягом двох років, з моменту переоформлення документів на земельну ділянку, відведену під об'єкт незавершеного будівництва, отримати дозвіл на виконання будівельних робіт в інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю";

05.08.2011р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області та Приватним підприємством Тернопіль-Західінвест було укладено угоду, якою внесені зміни до п.п. 5.2.2., 5.2.3., 5.2.7 розділу 5 Договору та викладено їх в наступній редакції: п.5.2.2. розділу 5 договору - Строк завершення будівництва до 07 вересня 2015 року; п.5.2.3. розділу 5 договору - Строк введення об'єкта в експлуатацію до 07 вересня 2015 року; - п.5.2.7. розділу 5 договору - Отримати дозвіл на виконання будівельних робіт в інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю до 07 вересня 2012року;

За досягнутими контрагентами домовленостями 07 вересня 2012 року ними було змінено п.5.2.7 розділу 5 договору на наступну редакцію: Отримати дозвіл на виконання будівельних робіт в інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю до 07 вересня 2013 року;

05 вересня 2014 року сторони вирішили внести наступні зміни до договору: Пункт 5.2.4. розділу 5 Подальше відчуження об'єкта приватизації можливе лише за умови збереження для нового власника зобов'язань, визначених у розділі 5 договору; виключно за згодою державного органу приватизації, який здійснює контроль за їх виконанням, у порядку, що затверджується Фондом державного майна України; Пункт 5.2.7. розділу 5 Отримати дозвіл на виконання будівельних робіт в інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю до 07 квітня 2015 року; Пункт 5.2.11. розділу 5 обов'язки покупця, передбачені договором, зберігають свою дію для осіб, які придбають об'єкт приватизації у разі його подальшого відчуження протягом строку дії таких зобов'язань; Пункт 5.2.12. розділу 5 У разі подальшого відчуження приватизованого об'єкта новий власник об'єкта приватизації зобов'язаний у двотижневий строк з дня переходу до нього права власності на об'єкт приватизації подати державному органу приватизації копії документів, що підтверджують його право власності ; Пункт 5.2.13. розділу 5 договори про подальше відчуження об'єкта приватизації, обтяженого зобов'язаннями, що визначені у договорі, підлягають нотаріальному посвідченню та у випадках, передбачених законодавством, - державній реєстрації; Пункт 5.2.14. розділу 5 Відсутність погодження державним органом приватизації подальшого відчуження об'єкта приватизації є підставою для визнання правочинів щодо такого відчуження недійсними .

16.07.2015р. органом приватизації на адресу приватного підприємства був надісланий лист щодо проведення документального контролю виконання умов договору купівлі-продажу від 27.12.2005р. та необхідності ПП Тернопіль-Західінвест надати інформацію з підтверджуючими документами щодо ходу виконання зобов'язань за укладеним договором.

24.07.2015 р. господарюючий суб'єкт звернувся до контролюючого органу із пропозицією укласти договір про внесення змін до договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва 40- квартирного житлового будинку (друга черга) за адресою: вул. Паращука, 5, м. Теребовля від 27.12.2005 №3667, в частині продовження строків отримання дозволу на виконання будівельних робіт в інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю до 07 вересня 2018 року, завершення будівництва і введення в експлуатацію 40-квартирного житлового будинку до 25 грудня 2020 року, та відповідно викласти пункти 5.2.2., 5.2.3., 5.2.7. Договору в оновленій редакції.

Крім того, відповідно до Порядку внесення змін до договорів купівлі-продажу державного майна, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 03.05.2012 р. № 605, органу приватизації був надісланий звіт про стан виконання договірних зобов'язань на день подання пропозиції про внесення змін до договору купівлі-продажу та підтверджуючі документи; техніко-економічне обґрунтування необхідності внесення змін до договору купівлі-продажу (із зазначенням робіт, які необхідно виконати з метою завершення будівництва і введення об'єкта в експлуатацію); проект договору про внесення змін до договору купівлі-продажу (копія листа ПП Тернопіль-Західінвест від 03.08.2015 р. у справі).

Однак, через недосягнення учасниками договірних правовідносин згоди щодо укладення правочину за взаємною домовленістю, позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання його контрагента укласти дану додаткову угоду в судовому порядку.

Дослідивши надані учасниками спору докази, пояснення, доводи і заперечення повноважних представників сторін, суд прийшов до висновку, що у позові слід відмовити, з наступних міркувань.

Відповідно до п.8.1. договору купівлі-продажу, ст.19 Закону України Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва, у разі неможливості завершення будівництва в установлені строки за наявності відповідних обґрунтувань, строки завершення будівництва можуть бути змінені за рішеннями органу приватизації та органу місцевого самоврядування, про що укладається угода про зміни та доповнення до договору, та нотаріально посвідчується в органах нотаріату.

Згідно ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У статті 188 Господарського кодексу України законодавцем встановлено загальний порядок зміни та розірвання господарських договорів, відповідно до якого зміна та розірвання договорів у односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

За частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що у спірних правовідносинах регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області представляє державу, а відтак, при сталій законодавчій базі, що регламентує спірні правовідносини має діяти прогнозовано та передбачувано.

У рішенні від 07.11.2011 року "Серков проти України", Європейський суд з прав людини визнав, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. При цьому суд зазначив, що мають існувати переконливі причини та аргументи, щоб пояснити відповідну зміну тлумачення.

Натомість, документи та мотиви, якими користувались учасники договірних відносин при внесенні змін до договору 05.08.2011р., визнаючи поважними причинами та об'єктивний характер обставин, що вплинули на хід виконання Покупцем умов договору, не різняться від тих, які позивач подавав органу приватизації у 2015 році. Однак, посилаючись лише на відсутність рішення органу місцевого самоврядування, контролюючий орган відмовився від внесення змін до договору. При цьому, що ненадання такої ж згоди органом місцевого самоврядування на продовження строку завершення будівництва у 2011 році , перешкодою для внесення змін до договору у вказаний період не було. Посилання ФДМ України, на те що додаткова угода від 05.08.2011 р. укладалась на виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 13.05.11 р., із відображених у даному судовому акті результатів вирішення спору, не випливає.

При цьому суд враховує, що за вказівками процесуального законодавства, виключно позивач наділений повноваженнями щодо обрання способу захисту порушеного права, визначаючи на власний розсуд предмет та підстави позову.

У даній справі, юридична особа звернулась до суду із позовом про зобов'язання Регіонального відділення Фонду державного майна по Тернопільській області укласти з позивачем договір про внесення змін до договору купівлі продажу об'єкта незавершеного будівництва.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цими статтями способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, визначених у ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України, не передбачено такого способу захисту, як установлення правовідносин, в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення договору.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі № 6-110цс12, де Верховний Суд України зазначив, що особа вправі звернутися до суду за захистом своїх прав на підставі п.1 ч.2 ст.6 ЦК України з позовом про визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативно - правовим актом, що містить відповідний обов'язок, а зобов'язання укласти договір у судовому порядку не відповідає способам захисту прав, передбачених ст.16 ЦК України.

Тотожної думки дотримується і Пленум Вищого господарського суду України, що відображено у п. 2.18 Постанови № 6 від 17 травня 2011 року Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин. Так, вирішення спорів про внесення змін до договору пов'язане із застосуванням положення частини першої статті 626 ЦК України, відповідно до якої договір є узгодженим волевиявленням двох або більше сторін, і тому суд не може зобов'язати іншу сторону договору внести зміни до нього. Отже, зацікавлена сторона у випадках, передбачених законом, може просити суд про внесення зміни до договору згідно з рішенням суду, а не про зобов'язання відповідача укласти договір.

Такі ж міркування щодо подібних правовідносин висловлені Вищим господарським судом України при вирішенні аналогічних спорів за участі господарюючих суб'єктів та Фонду державного майна України ( постанова ВГСУ від 22.03.16 р. по справі №921/56/15-г/5 у справі).

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги приватного підприємства про зобовязання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області укласти додаткову угоду до договору купівлі - продажу та продовжити строки завершення будівництва, введення об'єкта в експлуатацію, отримання дозволу на виконання будівельних робіт, не підлягають задоволенню. Як наслідок, саме із цих підстав суд відмовляє приватному підприємству у його позові.

З огляду на результати вирішення спору та вказівки ст.ст. 44-49 ГПК України, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1, 2, 12, 32-34, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено 12..07.16 р.

Суддя О.В. Руденко