КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2016 р. Справа№ 910/1104/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Сухового В.Г.

при секретарі судового засідання Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

на рішення Господарського суду м. Києва

від 18.04.2016

у справі № 910/1104/14 (суддя Мельник В.І.)

за позовом 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Бета - агро - інвест»,

2) Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Донецької обласної дирекції,

до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»,

про стягнення грошових коштів,

за участю представників сторін:

від позивача 1: Скроботов Є.А. - представник (довіреність №б/н від 01.03.2014);

від позивача 2: Фоменко С.О. - представник (довіреність №609/15 від 05.11.2015);

від відповідача: Лисенко Д.В. - представник (довіреність №1720 від 27.05.2016),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-Інвест» (надалі ТОВ «Бета-Агро-Інвест», позивач 1) та Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Донецької обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (надалі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», Банк, позивач -2) звернулись до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (надалі - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», відповідач) про стягнення грошових коштів, обгрунтовуючи свої вимоги ухиленням відповідача від виконання умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (Автокаско) № КК 033/022/13 0000795 від 26.04.2013 щодо страхової виплати в розмірі 821 598,00 грн на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» як вигодонабувача. а на користь ТОВ «Бета-Агро-Інвест» - збитків у розмірі 36 555,48 грн та неустойки в розмірі 32 773,88 грн, у зв'язку з настанням страхової події - самозаймання застрахованого відповідачем комбайну John Deere 9780, 2005 року випуску, заводський номер №Z09780А077909, двигун № RG6081Н26594, державний реєстраційний №05205ТМ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 у справі №910/1104/14 позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 821 598,00 грн страхової виплати, а на користь ТОВ «Бета-Агро-Інвест» - 32 773,88 грн пені. В іншій частині позову відмовлено.

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», не погодившись із прийнятим рішенням, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального прав при його ухваленні, просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. До апеляційної скарги відповідач долучив клопотання про призначення господарським судом апеляційної інстанції повторної комплексної металографічної та пожежно-технічної експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 апеляційна скарга прийнята до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Мальченко А.О., судді Жук Г.А., Суховий В.Г. та призначена до розгляду в судове засідання на 15.06.2016.

Через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду 10.06.2016 від скаржника надійшли письмові пояснення.

В судовому засіданні 15.06.2016 в порядку статті 77 ГПК України було оголошено перерву до 06.07.2016.

Позивачі скористались правом, наданим їм статтею 96 ГПК України, надали відзиви на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 06.07.2016 представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив таку задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти новее рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Водночас, представник відповідача підтримав раніше подане клопотання про призначення у справі повторної комплексної металографічної та пожежно-технічної експертизи.

Представники позивачів проти вимог апеляційної скарги заперечили повністю, вважають її доводи безпідставними та необґрунтованими, у зв'язку з чим просили суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити судове рішення без змін. Проти клопотання відповідача про призначення у справі експертизи заперечили, посилаючись на його необґрунтованість. При цьому представники позивачів зауважили, що при здійсненні повторної експертизи на вирішення експерта мають бути поставлені ті ж самі питання, що й на вирішення первинної експертизи, однак відповідачем ці умови не були враховані.

Заслухавши пояснення представників сторін щодо заявленого клопотання, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі одним із процесуальних порушень, допущених судом першої інстанції при постановленні рішення, апелянт наводить відмову суду у задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі повторної експертизи, мотиви відхилення аналогічного клопотання судом апеляційної інстанції викладені у мотивувальній частині постанови.

06.07.2016 у справі №910/1104/14 колегією суддів було проголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, підтримані в судовому засіданні представником скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи 15.04.2013 між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Донецької обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (в тексті договору - кредитор) та ТОВ «Бета-Агро-Інвест» (в тексті договору - позичальник) було укладено генеральний договір на здійснення кредитних операцій № 012/01-03-3/0363.

В подальшому, 26.04.2013 тими ж сторонами, в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Бета-Агро-Інвест» перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що випливають із вищевказаного договору, було укладено договір застави транспортного засобу № 12/01-03-3/0425, згідно п. 1.1. якого в заставу було передано рухоме майно, а саме: зерновий комбайн марки John Deere 9780, 2005 року випуску, заводський № Z09780A077909, двигун № RG6081H26594, державний реєстраційний № 05205ТМ, що належить заставодавцеві на підставі Свідоцтва про реєстрацію машини серії №086316, виданого та зареєстрованого 17.02.2005 Донецькою ОІДТН в Ясинуватському районі.

Вказаний комбайн був застрахований заставодавцем у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» згідно укладеного між ТОВ «Бета-Агро-Інвест» і ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» договору добровільного страхування транспортних засобів № КК 033/022/13 0000795 від 26.04.2013, строк дії якого сторонами був погоджений з 26.04.2013 по 25.04.2014.

Згідно Додатку №1 до договору страхування страхова сума за зернозбиральний комбайн марки John Deere 9780, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер 05205ТМ складає 864 840,00 грн.

Відповідно до того ж Додатку № 1 до договору страхування франшиза при конструктивній загибелі застрахованого зернозбирального комбайну марки John Deere 9780 складає 5 %.

Пунктами 21.1.3, 21.1.4 договору страхування визначено, що при настанні події, що має ознаки страхового випадку, після отримання всіх необхідних документів страховик зобов'язаний протягом 10 робочих днів прийняти рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування страхувальнику. Страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

З довідки ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» №50/01/1112 від 11.12.2013 вбачається, що на виконання умов цього договору 29.04.2013 ТОВ «Бета-Агро-Інвест» сплатило на користь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страховий платіж в розмірі 21 468,96 грн, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про набрання чинності договором страхування.

Водночас, судом встановлено, що 09.07.2013 у Добропольському районі Донецької області, на території Новоторецької сільської ради під час виконання польових робіт сталося самозаймання застрахованого відповідачем комбайну John Deere 9780, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер 05205ТМ.

У зв'язку з настанням страхового випадку, як свідчать матеріали справи, 11.07.2013 ТОВ «Бета-Агро-Інвест» звернулось до Південно-Східного регіонального управління ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою-повідомленням про настання страхового випадку, в якій зазначило про обставини його настання.

10.09.2013 ТОВ «Бета-Агро-Інвест» направило на адресу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» як вигодонабувача за договором страхування листа щодо зарахування суми страхової компенсації в рахунок зменшення заборгованості за генеральним кредитним договором №012/01-03-3/0363.

01.10.2013 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» надала ТОВ «Бета-Агро-Інвест» письмову відповідь за вих. № 3735, якою повідомила страхувальника про відсутність юридичних підстав для визнання самозаймання комбайну John Deere страховим випадком та виплати страхового відшкодування. Така відмова була мотивована тим, що згідно п. 23.1 Договору страхування, до страхових випадків не відносяться пожежа або вибух, які виникли внаслідок короткого замикання електроустаткування та електромережі транспортного засобу. Те, що ймовірною причиною самозаймання комбайну було саме коротке замикання електроустаткування, відповідач послався на висновок спеціаліста Державного науково-дослідного експертно криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України № 2-19/2-23 від 29.07.2013, в якому зазначено, що причиною виникнення пожежі в комбайні John Deere 9780, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер 05205ТМ було потрапляння розжарених часток від аварійних режимів роботи електромережі комбайну (первинне коротке замикання) на спалимі елементи у задній його частині за відсіком двигуна.

Однак, ТОВ «Бета-Агро-Інвест» з такою відмовою не погодилось, посилаючись на лист ТОВ «Агротек», офіційного дилера компанії Джон-Дир, який містить інформацію про те, що на комбайнах компанії John Deere існує комплекс пристроїв, що забезпечують захист електричної мережі комбайна у випадку аварійних (позаштатних) режимів роботи, у тому числі у вигляді короткого замикання та повністю виключають можливість короткого замикання в електромережі комбайна. Позивач 1 переконаний, що застрахований комбайн John Deere 9780, перебував у справному технічному стані, що підтверджується протоколом перевірки технічного стану № АН 218002 від 14.07.2012, згідно якого за результатами контролю електропроводка та електрообладнання були технічно справними.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийняв у якості допустимого та належного доказу висновок експертного дослідження № 5620/22 від 06.12.2013, здійсненого Донецьким НДІСЕ Міністерства юстиції України, в якому зазначається, що найбільш імовірною причиною займання комбайну John Deere 9780, 2005 року випуску, державний реєстраційний № 05205ТМ стало займання хладогену внаслідок його витоку із системи кондиціонування та його контакту з вихлопним колектором двигуна. А наведеним висновком спростовуються висновки спеціаліста ДНДКЦ Міністерства внутрішніх справ України № 2-19/2-23 від 29.07.2013, на підставі якого відповідач відмовив у виплаті страхової компенсації.

Як зазначено у пункті 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року N 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", не може вважатися актом судової експертизи висновок спеціаліста, наданий заявникові (юридичній чи фізичній особі) на підставі його заяви, - навіть якщо відповідний документ має назву "висновок судового експерта" або подібну до неї, оскільки особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи та не приймається судом в якості належного доказу у справі.

Отже, позиція місцевого суду про те, що висновок спеціаліста ДНДКЦ МВС України № 2-19/2-23 від 29.07.2013 не може прийматись судом як належний доказ з огляду на те, що спеціалісти, які проводили дослідження судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку не попереджались, а тому відсутні підстави вважати його неупередженим та об'єктивним, є правильною.

Разом з тим, колегія суду враховує, що 26.03.2015 судом першої інстанції було задоволено клопотання позивача 1 та позивача 2 про призначення судової комплексної експертизи, проведення якої доручив Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На вирішення експертизи були поставлені питання щодо місця знаходження осередку виникнення пожежі комбайну John Deere 9780, реєстраційний номер 05205ТМ?; причини виникнення пожежі комбайну John Deere 9780, реєстраційний номер 05205ТМ?; чи були на залишках електропроводів ознаки аварійних робіт та чи причетні аварійні режими роботи електромережі (коротке замикання) до причини виникнення пожежі?

Згідно висновку експертів Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведення комплексної пожежно-технічної експертизи №2207/2208/15-24/14046/15-47 від 15.01.2016 «осередок виникнення пожежі (місце виникнення початкового горіння) у транспортному засобі - комбайні марки John Deere 9780, реєстраційний номер 05205ТМ знаходився у правій частині моторного відсіку, позаду двигуна внутрішнього згоряння, у місці, де плюсовий провід, по якому подавався струм від генератора до бортової електромережі комбайну, а саме до плюсового виводу акумуляторної батареї, безпосередньо на поверхні ізоляції зазначеного проводу, у місці поблизу закріплення окінцьованої клеми цього проводу, приєднаної до плюсового виводу генератора.

Причиною виникнення пожежі у даному комбайні послужило займання ізоляції силового плюсового проводу, по якому подавалась напруга від генератора до бортової електромережі цього транспортного засобу у встановленому осередку пожежі, а саме: у місці виникнення початкового горіння.

Це явище відбулось внаслідок прояву теплової дії електричного струму, що протікав по цьому провіднику, через утворення високої температури, у місці з'єднання його із ділянкою, яка з'єднувала плюсовий вивід акумуляторної батареї з плюсовим виводом генератора.

Причиною нагріву вказаного місця послужив наявний контакт, що мав порівняно більші значення перехідного опору протіканню електричного струму на окінцюванні силового проводу, що з'єднував згадану клему з плюсовим виводом генератора.

Власне, подавання струму у зворотному напрямку, на момент протікання згаданого аварійного процесу, виниклого внаслідок несправності випрямляючого блоку («пробою» силових діодів) встановленого у вказаному генераторі відбулося від акумуляторної батареї до одної, або декількох фазних обмоток генератора, встановленого на цьому комбайні, у той час, коли генератор продовжував виробляти електроенергію, оскільки досліджувана пожежа сталася при працюючому двигуні внутрішнього згорання цього комбайну.

На залишках електропроводів, виявлених при попередніх дослідженнях комбайну, наявні термічні пошкодження, які характерні для аварійної роботи кіл електромережі, але утворювались вони під час розвитку пожежі після пошкодження ізоляції провідників термічними факторами пожежі. Ці пошкодження не пов'язані з механізмом виникнення досліджуваної пожежі.

Під час проведення досліджень не встановлено ознак явищ та процесів, які би вказували на виникнення короткого замкнення у бортовій електромережі досліджуваного комбайна внаслідок якого у ньому виникла пожежа».

Варто зазначити, що вступна частина такого експертного висновку містить дані про виконання експертами вимог статей 41, 42 ГП України, відповідно до яких останні були попереджені про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на вищезазначене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про «приховання судовими експертами фактичних обставин щодо об'єкту дослідження, незабезпечення повноти такого дослідження та помилкову інтерпретацію отриманих даних».

В апеляційній скарзі, як і в клопотанні про призначення повторної комплексної металографічної та пожежно-технічної експертизи, відповідач наголосив на неповному дослідженні судовими експертами об'єкта пожежі -комбайна John Deere 9780, реєстраційний номер 05205ТМ у зв'язку з чим вважає висновок від 15.01.2016 помилковим. На переконання останнього, лише в ході проведення металографічної експертизи можливо з'ясувати дійсну причину самозаймання сільськогосподарської техніки і лише така експертиза підтвердить правильність висновку №2-19/2-23 від 29.07.2013, виконаного спеціалістами Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, якими здійснювалось металографічне дослідження жил, вилучених електропровідників з використанням сучасних технічних засобів та хімреактивів, на відміну від судових експертів.

Статтею 41 ГПК України встановлено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Судова експертиза, згідно статті 1 Закону України «Про судову експертизу», - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Згідно статті 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. При необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту.

Виходячи з наведених норм, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.

При цьому господарський суд сам визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає, і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі.

Визнаючи правильною позицію суду першої інстанції щодо відхилення клопотання відповідача про призначення повторної комплексної металографічної та пожежно-технічної експертизи, колегія суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи аналогічне клопотання під час апеляційного провадження і залишаючи його без задоволення, критично ставиться до висновку спеціаліста №2-19/2-23 від 29.07.2013.

При цьому колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що таке дослідження проводилось за ініціативою відповідача, який є зацікавленою особою в його проведенні, а крім того, досліджуючи абзац перший розділу «Металографічне дослідження», суд звертає увагу, що «об'єкти дослідження надійшли в шести не опечатаних полімерних пакетах та одному паперовому конверті», в яких знаходились фрагменти електричних одножильних багатодротових провідників, що викликає сумнів у їх походженні, та відповідно, допустимості їх як доказу по справі, зважаючи на Акт огляду зернозбирального комбайну від 23.07.2013, проведеного за участю, зокрема, начальника механізованого двору, комбайнера, спеціаліста відділу врегулювання збитків ТОВ «Альфа Асистанс» та спеціаліста Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Пєчнікова О.В., яким складався висновок №2-19/2-23 від 29.07.2013, з якого вбачається, що у передбаченому законом порядку будь-які предмети, вузли чи деталі від комбайну, які мали бути використані в подальшому дослідженні, з місця огляду не вилучались та не опечатувались.

Суд апеляційної інстанції також відхиляє доводи апелянта про ненадання судом першої інстанції правової оцінки Звіту СПД ОСОБА_7 від 10.03.2016 про результати страхового розслідування по факту пошкодження зернозбирального комбайну John Deere 9780, 2005 року випуску, державний реєстраційний № 05205ТМ внаслідок пожежі, що сталася 09.07.2013.

Судова колегія критично ставиться до даного Звіту з огляду на те, що виконаний він з метою розслідування страхового випадку лише під час судового розгляду справи, після надання експертами Чернігівського відділення Київського НДІСЕ висновку комплексної пожежно-технічної експертизи від 15.01.2016, а крім цього, особа, яка його виконувала, не була попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.

Таким чином, висновок місцевого господарського суду про те, що займання застрахованого транспортного засобу відбулося з причини, яка є страховим випадком за договором страхування № КК 033/022/13 0000795 від 26.04.2013 є правильним та таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

За приписами статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язаний сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, Додатку №1 до договору страхування, страхова сума зернозбирального комбайну марки John Deere 9780, 2005 року випуску, заводський № Z09780A077909, двигун № RG6081H26594, державний реєстраційний № 05205ТМ складає 864 840,00 грн.

Згідно цього ж Додатку франшиза при конструктивній загибелі застрахованого зернозбирального комбайну складає 5 %.

Таким чином, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що у відповідача виникло зобов'язання по проведенню страхового відшкодування на користь вигодонабувача, яким за Договором страхування визначений ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в розмірі 821 598,00 грн.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абз. 16 ст. 9 Закону України „Про страхування").

Згідно із статтею 27 Закону України „Про страхування" страховик має право вимоги в межах його фактичних затрат.

У разі несплати страховиком страхувальникові, або іншій особі страхової виплати страховик, у відповідності до статті 992 Цивільного кодексу України, зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Умовами пункту 21.1.4 договору страхування передбачено страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент виникнення заборгованості за кожен день прострочення.

Здійснивши перевірку розрахунку заявленого розміру пені, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у зв'язку з порушенням відповідачем строку виплати страхового відшкодування заявлена позивачем 2 сума пені, яка становить 32 773,88 грн, підлягає стягненню з відповідача.

Як вбачається з позовної заяви, позивач 1 також просить суд стягнути з відповідача суму збитків у розмірі 36 555,48 грн, вказуючи, що такими є сплата страхувальником на користь банка банківських процентів в розмірі 14,5% на суму не отриманої страхової компенсації, яка повинна була бути зарахована в рахунок зменшення кредитної заборгованості страхувальника перед банком.

Проте, як правильно вказав в оскаржуваному рішенні місцевий господарський суд, враховуючи положення статей 22, 611, 614, 623 Цивільного кодексу України, статті 224 Господарського кодексу України, для підтвердження факту наявності збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, розрахунку позивача, суд першої інстанції дійшов мотивованого та обгрунтованого висновку, що сума у розмірі 36 555,48 грн не є збитками за своєю правовою природою, оскільки є розміром відсотків, які ТОВ «Бета-Агро-Інвест» мало сплатити за кредитним договором на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». При цьому, суду позивач 1 не представив належних доказів на підтвердження того, що через вказані вище обставини останній був позбавлений можливості виконати зобов'язання перед позивачем 2 за договором кредитування.

Отже, з огляду на приписи статті 224 Господарського кодексу України, вказані грошові кошти, заявлені до стягнення позивачем 1, не є збитками, а тому не підлягають стягненню з відповідача, відтак господарський суд дійшов правильного висновку про те, що така позовна вимога задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі відповідач наголосив на тому, що при вирішенні спору та ухваленні судового рішення суд першої інстанції при визначенні розміру стягнення не врахував знос деталей, залишків комбайну, як того передбачає п. 16 договору страхування.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992, зі змінами та доповненнями, зазначено, що постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Як зазначено у пункті 16 договору страхування, страхувальник зобов'язаний повернути страховику пошкоджені деталі або агрегати, що замінюються при ремонті.

Таким чином, відповідач має право одержати право власності на транспортний засіб, складові частини, деталі, обладнання, щодо яких страхове відшкодування виплачене в розмірі їх страхової вартості.

Однак, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що суд може розглянути вимогу відповідача про повернення залишків автомобіля, тільки якщо відповідачем буде подано заяву про повернення залишків автомобіля, а відповідач таким правом до винесення судового рішення не скористався.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарським судом міста Києва від 18.04.2016 у справі №910/1104/14 прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 у справі №910/1104/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Києва від 18.04.2016 року у справі №910/1104/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/1104/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

В.Г. Суховий