ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.07.16 Справа № 904/5064/16

За позовом публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград, Дніпропетровська область

до товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "АЛЬЯНС-Д", смт. Кіровське, Дніпровський район, Дніпропетровська область

про зміну умов договору

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Хавіна О.С.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 11.01.2016

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» (надалі Позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "АЛЬЯНС-Д" (надалі Відповідач) про зміну умов договору поставки №1786-ПУ від 02.03.2015.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2016 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підприємство Позивача знаходиться у скрутному фінансовому становищі, який настав в звязку із загостренням соціальної та економічної ситуації на сході України, проведенням АТО та на те, що Позивач є підприємством паливно-енергетичного комплексу та субєктом Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу». Позивач зазначає, що сталася істотна зміна обставин, що унеможливлює виконання Договору на умовах, які досягнуто сторонами при його укладенні, в звязку з чим, на підставі ст.652 Цивільного кодексу України, виникли підстави для внесення змін до Договору в частині зміни строків оплати за поставлену продукцію, доповнивши його п.5.4.1. в наступній редакції: "5.4.1. Окончательные расчеты за поставляемую Поставщиком Продукцию по Спецификации №1 от 14.04.2015 к Договору, осущестляются Покупателем путем безналичного перечисления денежных средств на текущий счет Поставщика в срок до 31.12.2016".

Позивач в судове засідання, призначене на 14.07.2016, не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №886. 14.07.2016 Позивачем через канцелярію суду подано клопотання вих. б/н від 13.07.2016 про перенесення розгляду справи, в якому Позивач, посилаючись участь свого представника в засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду, просить перенести слухання справи на інший час та дату.

Представник Відповідача заперечив проти відкладення розгляду справи.

Розглянувши клопотання Позивача, заслухавши представника Відповідача, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Позивача про перенесення розгляду справи, виходячи з такого.

Відповідно до п.3.9.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу підприємства, установи, організації, іншої юридиної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у звязку з відсутністю його представника (з причин, повязаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-пятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не повязаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-35 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги, що у Позивача було достатнього часу для надання додаткових доказів, а також з огляду на те, що Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин, викладених у клопотанні (наявність судової справи, що розглядається 14.07.2016 о 12:20 Дніпропетровським апеляційним господарським судом), неможливості заміни представника на іншого і неможливості розгляду справи без участі представника Позивача, суд дійшов висновку, що клопотання Позивача про відкладення розгляду справи є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Відповідач в судове засідання, призначене на 14.07.2016 з'явився 13.07.2016 надав відзив вих. №13/07/16 від 13.07.2016 на позовну заяв. В обґрунтування своїх заперечень Відповідач посилається на відсутність жодних істотних обставин, які свідчили б про необхідність внесення змін до Договору в частині відкладення строків оплати отриманої продукції.

В судовому засіданні 14.07.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2015 публічне акціонерне товариство «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» (Позивач, Покупець) та товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "АЛЬЯНС-Д" (Відповідач, Постачальник) уклали договір поставки №1786-ПУ(надалі Договір), відповідно до якого в порядку та на умовах, передбаченим договором, Постачальник зобов'язався поставити у власність Покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (надалі - Продукція), в асортименті, кількості, в строки, за ціною та з якісними характеристиками, погодженими Сторонами в даному Договорі і Специфікаціях, які є невід'ємними частинами до даного Договору (пункт 1.1. Договору).

Відповідно до п.8.1. Договору, він вступає в силу в дати його підписання уповноваженими представниками Сторін і скріплення його печатками Сторін. Сторони прийшли до згоди, що у випадку належного виконання обома Сторонами своїх зобов'язань, строк дії Договору встановлюється до 31.12.2016 включно.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 розділу ІІІ Книги п'ятої Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або інши подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При цьому, стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, укладаючи договір, сторони пунктом 5.4. Договору та Специфікації №1 від 14.04.2015 до Договору, визначили строки оплати поставленої Продукції, а саме: Покупець здійснює передплату в сумі 323 808,00 грн. з ПДВ на поточний рахунок Постачальника в строк до 28.01.2016 (позиція №1 - 1 шт., позиція №3); Покупець здійснює передплату в сумі 192 576,00 грн. з ПДВ в строк до 19.02.2016 (позиція №2 - 1 шт.); Покупець здійснює передплату в сумі 336 000,00 грн. з ПДВ в строк до 29.02.2016 (позиція №1); залишкову вартість Продукції Покупець перераховує на поточний рахунок Постачальника протягом 20 банківських днів з дати поставки відповідної партії Продукції на підставі отриманого Покупцем рахунку і при умові надання Постачальником належним чином оформленої податкової накладної і документів, передбачених умовами Договору.

В той же час Позивач просить змінити строки оплати за поставлену Продукцію, доповнивши Договір пунктом 5.4.1. в наступній редакції: "5.4.1. Окончательные расчеты за поставляемую Поставщиком Продукцию по Спецификации №1 от 14.04.2015 к Договору, осущестляются Покупателем путем безналичного перечисления денежных средств на текущий счет Поставщика в срок до 31.12.2016".

Відповідно до частин 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

При цьому, згідно з положеннями частини 1 статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

При наявності істотної зміни обставин, що істотно порушила баланс інтересів сторін, сторони спочатку здійснюють спроби щодо зміни або розірвання договору за взаємною згодою, як зазначено у частині 1 статті 651 Цивільного кодексу України.

В силу приписів статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Суттєвою зміною обставин в розумінні статті 652 Цивільного кодексу України є непередбачена зміна зовнішніх обставин, яка не залежить від волі сторін. При цьому обставини повинні змінитись настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали би такий договір або уклали би його на інших умовах.

Разом з цим, при наявності суттєвої зміни обставин, зміна договору за рішенням суду допускається лише у виключних випадках. Для цього, крім наявності чотирьох умов передбачених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, необхідна наявність, ще однієї з двох умов: розірвання договору суперечить громадським інтересам, або потягне для сторін збитки, що значно перевищують витрати необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Так, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Враховуючи зміст Постанови Верховного суду України від 27.02.2012 за № 3-9гс12, закон пов'язує можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України при істотній зміні обставин.

Відповідно, при зверненні з вимогами про зміну умов договору, на підставі статті 652 Цивільного кодексу України на позивача покладається, у відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог.

При цьому, наявності усіх чотирьох умов, необхідних для зміни договору, у зв'язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, Позивачем не доведено.

До вказаного висновку суд приходить з огляду на викладене нижче.

За визначенням, наведеним у статті 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Відповідно погіршення становища товариства внаслідок необхідності виконання договірних зобов'язань, різке погіршення умов ведення господарської діяльності, проведення АТО, ворожа агресія не є підставою вважати, що зміна обставин, про яку зазначає Позивач, зумовлена причинами, які останнім не могли бути усунуті після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від нього вимагалися.

Також суд зазначає, що зміна економічної ситуації є комерційним ризиком сторін договору, а тому ці обставини не можуть вважатися підставами для зміни або розірвання договору. Крім того, укладення договору та узгодження його умов між сторонами в існуючий редакції відбувалося в той період, коли вже існували обставини, на які посилається позивач у позовній заяві.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція також викладена у Постановах Верховного Суду України від 21.04.2010, від 26.05.2010 (справа № 6-3821св10).

Отже, при укладенні спірного договору та беручи на себе певні зобов'язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати, що в країні існує нестабільна економічна ситуація, існують озброєнні конфлікти та проводиться антитерористична операція, крім того збільшується кількість неплатоспроможних суб'єктів ринкових відносин. А відтак, наявність усіх обов'язкових умов для зміни договору, передбачених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, відсутня.

У відповідності до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем, у відповідності до статей 33-34 Господарського процесуального кодексу України, не було надано суду доказів наявності істотної зміни обставин, та Позивачем, в силу приписів вищевикладених норм, не доведено істотної зміни обставин, наявність яких є підставою для внесення до договору змін, про які просить Позивач, як і не було надано доказів того, що в момент укладення договору Позивач був впевнений у тому, що така зміна обставин не настане.

Також, Позивачем не надано доказів в підтвердження неможливості здійснювати виконання зобов'язань за договором в частині розрахунку за поставлену Продукцію за умов, які погоджені сторонами у договорі.

Отже, оскільки, Позивачем не доведено наявності істотної зміни обставин, а також, одночасно всіх чотирьох умов, у разі настання яких, відповідно до частини 2 статті 652 Цивільного кодексу України, договір може бути змінений за рішенням суду, у суду відсутні підстави для внесення змін до Договору поставки №1786-ПУ від 02.03.2015 шляхом доповнення його пунктом 5.4.1, який змінює умови оплати поставленої Продукції, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на Позивача.

Керуючись викладеним, ст. ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 15.07.2016.

Суддя ОСОБА_2