РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2016Справа №910/9409/16

За позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Кредит в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2

До Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Альфа страхування

Про стягнення 117 000,00 грн страхового відшкодування

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 представник за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_4 представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 Кредит в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2 звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Альфа страхування про стягнення страхового відшкодування в розмірі 117 000,00 грн.

Ухвалою суду від 27.05.2016 було порушено провадження у справі №910/9409/16 та призначено її розгляд на 10.06.2016.

Представник позивача 06.06.2016 через канцелярію суду подав письмові пояснення по справі, а також письмове підтвердження про відсутність аналогічного спору.

Представник відповідача в судове засідання 06.06.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 06.06.2016 розгляд справи відкладено на 22.06.2016.

В судовому засіданні 22.06.2016 представник позивача надав пояснення по справі.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.06.2016 подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивач не довів обставин настання кожної події на конкретну календарну дату і не обґрунтував причини несвоєчасного повідомлення страховика про настання подій; враховуючи те, проводиться антитерористична операція на сході України, у тому числі за місцем розташування застрахованого майна, заявлені позивачем події не можуть бути визнані страховим випадком, а тому не породжують обовязку відповідача щодо виплати страхового відшкодування.

Ухвалою суду від 22.06.2016 розгляд справи відкладено на 18.07.2016.

05.07.2016 представник відповідача через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

В судовому засіданні 18.07.2016 представник позивача надав усні пояснення відповідно до яких позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.07.2016 надав усні пояснення відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечував.

В судовому засіданні 18.07.2016 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2013 між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_1 Кредит (страхувальник, позивач) та Приватним акціонерним товариством Страхова компанія Альфа Страхування (страховик, відповідач) був укладений договір 093.0488231.228 добровільного страхування банкоматів, платіжних терміналів та/або готівки в них, предметом страхування якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і повязані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим майном, перелік якого вказано у додатку №2 до цього договору.

Відповідно до п.6 договору страховим випадком за цим договором є пошкодження, знищення або викрадення застрахованого майна внаслідок, зокрема, крадіжка (в тому числі крадіжка зі зламом), грабіж, розбій.

Строк дії договору з 19.12.2013 по 18.12.2014 (п. 11).

Відповідно до п.15.1 договору страховик не несе відповідальності щодо виплати страхового відшкодування, якщо збитки майновим інтересам страхувальника спричинені подіями, повязаними з ризиками воєнного характеру, зокрема, війною, вторгненням, ворожими актами або військовими діями (незалежно від того оголошено війну чи ні) та наслідками військових заходів, діями мін, торпед, бомб та інших знарядь війни, громадянською війною, страйком чи громадським заворушенням. (пп.15.1.1)

Згідно з п.18.1 договору у разі настання передбаченої договором події, яка призвела до збитків і має ознаки страхового випадку, страхувальник зобовязаний негайно повідомити про це відповідні компетентні органи, як цього вимагають обставини і наслідки події; протягом 2 робочих днів з моменту отримання інформації про збитки, якщо цьому не перешкоджали обєктивні причини, письмово повідомити страховика або його представника про факт та обставини події, яка може бути визнана страховим випадком, отримати та виконувати його рекомендації щодо своїх подальших дій; надати страховику опис пошкодженого, знищеного та/або викраденого майна в узгоджені зі страховиком строки із зазначенням вартості майна у цінах на дату настання страхового випадку, інші документи, передбачені розділом 19 цього договору.

Для прийняття рішення щодо здійснення виплати страхового відшкодування, страховику мають бути надані такі документи: письмова заява страхувальника на виплату страхового відшкодування, письмове повідомлення страхувальника та вигодо набувача про настання події, що має ознаки страхового випадку, копія договору, документи, що підтверджують майновий інтерес отримувача страхового відшкодування щодо застрахованого майна, документи, які підтверджують ознаки настання і причини страхового випадку та осіб винних в заподіянні збитку, якщо такі є, документи, що підтверджують розмір завданих збитків відповідно до розділу 20 цього договору, інші документи або відомості, на письмовий запит страховика, враховуючі особливості конкретного страхового випадку, необхідних для з'ясування обставин та причин страхового випадку, визначення розміру збитків. (п.19.1).

Відповідно до п.20.1 договору виплата страхового відшкодування здійснюється на підставі заяви страхувальника і страхового акта, в разі його складання страховиком або уповноваженою ним особою.

Згідно з п.20.2 договору протягом 15 робочих днів з дня отримання всіх необхідних документів і відомостей про обставини настання страхового випадку, відповідно до розділу 19 цього договору, страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування та складає відповідний страховий акт або приймає рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Додатковою угодою №3 від 05.03.2014 до договору 093.0488231.228 добровільного страхування банкоматів, платіжних терміналів та/або готівки в них сторони узгодили, що дія цього договору відносно додатково застрахованого майна, перелік якого визначено в додатку №1 до угоди діє до 18.12.2014.

Відповідно до додатку №1 до додаткової угоди №3 застрахованим майном, зокрема, є платіжний термінал №15363 (м.Торез, вул. Енгельса, мкрн 1, корп. 2, дійсна вартість 20 000,00 грн), платіжний термінал №16658 (м. Горлівка, пр-т Леніна, б. 233, дійсна вартість 20 000,00 грн), платіжний термінал №17586 (м. Макіївка, Залізничий кв., б. 2, дійсна вартість 20 000,00 грн), платіжний термінал №17710 (м. Луганськ, Південний кв., дійсна вартість 20 000,00 грн), платіжний термінал №19214 (м. Донецьк, вул. Зльотна, б. 1-ю, дійсна вартість 20 000,00 грн).

Як зазначав позивач в 2014 році було викрадено пять застрахованих за договором страхування терміналів, зокрема:

- 28.07.2014 з приміщення магазину, що розташований за адресою: Донецька обл., м. Горлівка, пр-т Леніна, б. 233 викрадено платіжний термінал №16658.

Про зазначену подію листом №23-03/2985 від 01.08.2014 позивач повідомив відповідача (дата отримання повідомлення відповідачем 05.12.2014) та 01.08.2014 подав до Міністерства внутрішніх справ України заяву №23-03/2086 про скоєння злочину. Як вбачається з листа ГУ МВС України в Донецькій області від 31.10.2014 №4/6999 відомості про зазначену подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001106 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України.

05.06.2015 позивач звернувся до відповідача з заявою №23-05/4147 про виплату страхового відшкодування.

- 02.12.2014 з приміщення магазину, що розташований за адресою: м. Донецьк, вул. Комунарів, б. 4 викрадено платіжний термінал №17087.

Про зазначену подію листом №23-03/3918 від 03.12.2014 позивач повідомив відповідача (дата отримання заяви відповідачем 05.12.2014).

Як вбачається з листа ГУ МВС України в Донецькій області від 06.02.2015 №1/362/3 відомості про зазначену подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000140, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

05.06.2015 позивач звернувся до відповідача з заявою №23-03/4157 про виплату страхового відшкодування.

- 02.12.2014 з приміщення магазину, що розташований за адресою: м. Луганськ, Південний кв., буд. 3 викрадено платіжний термінал №17710.

Про зазначену подію листом №23-03/3913 від 03.12.2014 позивач повідомив відповідача (дата отримання заяви відповідачем 05.12.2014).

Відповідно до витягу з кримінального провадження, відомості про зазначену подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000101, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

05.06.2015 позивач звернувся до відповідача з заявою №23-03/4172 про виплату страхового відшкодування.

- 02.12.2014 з приміщення магазину, що розташований за адресою: м. Донецьк, вул. Зльотна, 1-ю, викрадено платіжний термінал №19214.

Як вбачається з листа ГУ МВС України в Донецькій області від 06.02.2015 №1/362/3 відомості про зазначену подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000139, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

05.06.2015 позивач звернувся до відповідача з заявою №23-03/4162 про виплату страхового відшкодування.

- 02.12.2014 з приміщення магазину, що розташований за адресою: Донецька обл., м. Торез, Енгельса мікрорайон 1, корп. 2, викрадено платіжний термінал №15363.

Про зазначену подію листом №23-03/3907 від 03.12.2014 позивач повідомив відповідача (дата отримання заяви відповідачем 05.12.2014).

Як вбачається з листа ГУ МВС України в Донецькій області від 06.02.2015 №1/362/3 відомості про зазначену подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000138, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

05.06.2015 позивач звернувся до відповідача з заявою №23-03/4164 про виплату страхового відшкодування.

- 07.05.2014 з приміщення магазину, що розташований за адресою: Донецька обл., м. Макіївка, Залізничний квартал, буд. 2, викрадено платіжний термінал №17586.

Відповідно до витягу з кримінального провадження, відомості про зазначену подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001206, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

За твердженнями позивача, в результаті вищезазначених подій, які на його думку є страховими випадками, йому завдано матеріальні збитки на загальну суму 117 000,00 грн, які відповідно до договору 093.0488231.228 добровільного страхування банкоматів, платіжних терміналів та/або готівки в них від 05.12.2013 зобовязаний відшкодувати відповідач.

28.08.2015 позивач звернувся до відповідача з вимогою №04-11/2042 виконати зобовязання за договором добровільного страхування банкоматів, платіжних терміналів та/або готівки в них №093.0488231.228 від 05.12.2013 шляхом виплати страхового відшкодування, проте, зазначена вимога залишена останнім без задоволення.

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та субєктів господарювання (страховиків), повязана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про страхування, страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Пунктом 2 ст. 352 Господарського кодексу України встановлено, що страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обовязкове страхування).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України Про страхування, страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України Про страхування , добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

В статті 16 Закону України Про страхування визначено, що договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 4 Закону України "Про страхування", майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Частиною 2 ст. 8 Закону України Про страхування передбачено, що страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до абзацу 1 статті 9 Закону України „Про страхування, страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абзац 16 статті 9 Закону України „Про страхування).

Згідно з п. 1 ст. 354 Господарського кодексу України, за договором страхування страховик зобовязується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Положення цієї статті кореспондується з частиною першою статті 16 Закону України Про страхування, за змістом якої договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 8 Закону України Про страхування страховим ризиком є певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання, а страховим випадком подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з ч. 17 ст. 9 Закону України Про страхування, страхове відшкодування не може перевищувати прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України Про страхування, страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Аналогічні норми містить статті 988 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що в 2014 році було викрадено пять, застрахованих за договором 093.0488231.228 від 05.12.2013, терміналів, зокрема: 28.07.2014 з приміщення магазину, що розташований за адресою: Донецька обл., м. Горлівка, пр-т Леніна, б. 233 викрадено платіжний термінал №16658; 02.12.2014 з приміщення магазину, що розташований за адресою: м. Донецьк, вул. Комунарів, б. 4 викрадено платіжний термінал №17087; 02.12.2014 з приміщення магазину, що розташований за адресою: м. Луганськ, Південний кв., буд. 3 викрадено платіжний термінал №17710; 02.12.2014 з приміщення магазину, що розташований за адресою: м. Донецьк, вул. Зльотна, 1-ю, викрадено платіжний термінал №19214; 02.12.2014 з приміщення магазину, що розташований за адресою: Донецька обл., м. Торез, Енгельса мікрорайон 1, корп. 2, викрадено платіжний термінал №15363; 07.05.2014 з приміщення магазину, що розташований за адресою: Донецька обл., м. Макіївка, Залізничний квартал, буд. 2, викрадено платіжний термінал №17586.

За змістом положень статті 988 ЦК України, статті 20 ЗУ Про страхування обовязок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку.

Тобто приписи наведених норм нерозривно повязують момент виникнення обовязку страховика щодо здійснення виплати страхової суми із настанням страхового випадку. Настання події, яка може належати до страхових ризиків, але згідно з умовами договору страхування є виключенням зі страхових випадків, не породжує обовязку страховика щодо виплати страхового відшкодування.

Відповідно до статті 990 Цивільного кодексу України та статті 25 Закону України Про страхування здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як вже зазначалось, пунктом 18.1 договору у разі настання передбаченої договором події, яка призвела до збитків і має ознаки страхового випадку, страхувальник зобовязаний негайно повідомити про це відповідні компетентні органи, як цього вимагають обставини і наслідки події; протягом 2 робочих днів з моменту отримання інформації про збитки, якщо цьому не перешкоджали обєктивні причини, письмово повідомити страховика або його представника про факт та обставини події, яка може бути визнана страховим випадком, отримати та виконувати його рекомендації щодо своїх подальших дій; надати страховику опис пошкодженого, знищеного та/або викраденого майна в узгоджені зі страховиком строки із зазначенням вартості майна у цінах на дату настання страхового випадку, інші документи, передбачені розділом 19 цього Договору.

В свою чергу, позивачем не надано суду належних, в розумінні ст.ст. 32-34 ГПК України, доказів повідомлення відповідача про настання страхових випадків протягом 2 робочих днів з моменту отримання інформації про збитки та не надано доказів наявності обєктивних обставин, які перешкоджали позивачу повідомити про факт та обставини подій, які можуть бути визнані страховим випадком, у передбачений договором строк.

Крім того, статтею 26 Закону України Про страхування визначено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:

1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;

4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Частина 2 статті 991 Цивільного кодексу України та стаття 26 Закону України Про страхування встановлює, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Відповідно до п.15.1 договору страховик не несе відповідальності щодо виплати страхового відшкодування, якщо збитки майновим інтересам страхувальника спричинені подіями, повязаними з ризиками воєнного характеру, зокрема, війною, вторгненням, ворожими актами або військовими діями (незалежно від того оголошено війну чи ні) та наслідками військових заходів, діями мін, торпед, бомб та інших знарядь війни, громадянською війною, страйком чи громадським заворушенням. (пп.15.1.1)

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України введено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02.09.2014 № 1669-VII, за змістом частини першої статті 1 якого періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Частиною другою зазначеної статті встановлено, що територія проведення антитерористичної операції це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У подальшому на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р і від 02.12.2015 № 1275-р затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено м. Донецьк, м. Горлівка Донецької області, м. Луганськ, м. Торез Донецької області, м. Макіївка Донецької області.

Отже, відповідно до приписів чинного законодавства м. Донецьк, м. Горлівка Донецької області, м. Луганськ, м. Торез Донецької області, м. Макіївка Донецької області, на території яких розташовано застраховане майно, є частиною території України, тимчасово окупованої незаконними терористичними збройними формуваннями, де триває антитерористична операція. Ці фактичні дані доказами не спростовано і визнано такими, що відповідають дійсності.

Відтак, з огляду на проведення антитерористичної операції на сході України, у тому числі за місцем розташування застрахованого майна, та на підставі підпункту 15.1.1 договору добровільного страхування банкоматів, платіжних терміналів та/або готівки в них №093.0488231.228 від 05.12.2013 заявлені позивачем події не можуть бути визнані страховими випадками, а тому не породжують обовязку відповідача, як страховика щодо виплати страхового відшкодування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 27.01.2016 у справі №3-1237гс15, від 03.02.2016 у справі №3-1289гс15.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Кредит в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Альфа страхування про стягнення страхового відшкодування в розмірі 117 000,00 грн задоволенню не підлягають.

Судовий збір, згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

21.07.2016

Суддя О.М. Спичак