РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016Справа №910/9234/16

За позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"
До Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аско-Медсервіс"
Простягнення 24 976,38 грн.
Суддя Усатенко І.В.

Представники:

Від позивачаДейнека О.В. - представник за довіреністю від 15.12.2015 № 2-2016
Від відповідача Євсевєв Г.А. - представник за довіреністю від 01.01.2016 № 697

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 11.07.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аско-Медсервіс" про стягнення 24 976,38 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.09.2014 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша" (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06-07-01642, предметом якого є страхування транспортного засобу марки Nissan X Trail д.р.н. НОМЕР_1.

25.07.2015 в м. Харкові поблизу будинку № 17 по вул. Корчагінців сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Nissan X Trail д.р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу ВАЗ 2115 д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4.

Страхувальник звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування.

На виконання вимог договору страхування, страховик сплатив страхове відшкодування у розмірі 24 976,38 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

Постановою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 04.08.2015 № 645/6604/15-п встановлено, що вказана вище дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_4 у зв'язку зі здійсненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 було застрахована, згідно з полісом № АІ/3599084 Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Аско-Медсервіс".

Посилаючись на ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України "Про страхування" позивач звернувся до суду з указаним позовом.

Ухвалою суду від 25.05.2016 порушено провадження у справі № 910/9234/16, розгляд останньої призначено на 09.06.2016.

06.06.2016 від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшли письмові відомості на виконання вимог ухвали від 25.05.2016.

09.06.2016 в судовому засіданні судом було прийнято від позивача документи згідно з ухвалою про порушення провадження у справі, заслухано пояснення представників сторін по суті спору та оголошено перерву в засіданні до 30.06.2016 зважаючи на необхідність отримання відзиву на позовну заяву від відповідача та додаткових документів від позивача.

21.06.2016 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Аско-Медсервіс" проти позову заперечує, посилаючись на ту обставину, що позивачем було подано доказів проведення ремонтних робіт, у зв'язку з чим розмір заявленого до стягнення страхового відшкодування має бути зменшений на суму податку на додану вартість (4 162,73 грн.). Також, відповідач посилається на пропуск позивачем річного строку, встановленого законом на звернення за страховою виплатою, у зв'язку з чим страхова виплата не може бути виплачена на його користь.

Згідно з ухвалою від 30.06.2016 розгляд справи було відкладено на 11.07.2016 у зв'язку з неявкою представника позивача.

05.05.2016 від позивача до суду надійшли додаткові письмові пояснення, в яких викладено заперечення на правову позицію відповідача щодо пропуску позивачем строку для звернення за страховою виплатою та наведені обґрунтування безпідставності зменшення заявленого до стягнення страхового відшкодування на суму податку на додану вартість, оскільки він до ціни позову включений не був.

У судовому засіданні, що відбулося 11.07.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29.09.2014 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша" (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06-07-001642, предметом якого є страхування транспортного засобу марки Nissan X Trail д.р.н. НОМЕР_1 2012 року випуску.

За умовами такого договору у разі настання страхового випадку у вигляді дорожньо-транспортної пригоди, виплата страхового відшкодування відбувається без урахування франшизи і зносу транспортного засобу, ремонт проводиться за станції технічного обслуговування за вибором страхувальника (п.п. 1.3.2, 1.3.7, п. 1.4).

25.07.2015 в м. Харкові по вул. Корчагінців, 17 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Nissan X Trail д.р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу ВАЗ 2115 д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 (власник ОСОБА_4), відомості про ДТП № 69071281.

Дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_4 п. 10.9 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 04.08.2015 по справі № 645/6604/15-п, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з актом огляду транспортного засобу від 27.07.2015, ремонтної калькуляції № SM-00-0852 від 10/08/2015, складеної за допомогою системи Audatex, вартість ремонту автомобіля Nissan X Trail д.р.н. НОМЕР_1 становить 24 976,38 грн.

Відповідно до страхового акту № ТР-21-3338 від 11.08.2015 та розрахунку до нього сума страхового відшкодування складає 24 976,38 грн.

На підставі страхового акту № ТР-21-3338 від 11.08.2015, заяви на виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов'язання за договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної дорожньо-транспортної пригоди шляхом перерахування коштів у сумі 24 976,38 грн. без податку на додану вартість, що підтверджується платіжним дорученням № 18383 від 13.08.2015 на рахунок ПАТ КБ Приватбанк для переведення на картку ОСОБА_3 згідно з її власною заявою.

Зважаючи на здійснення страхової виплати та факт перебування під страховим захистом відповідача цивільно-правової відповідальності ОСОБА_4, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Як вказувалося вище, відповідач проти позову заперечує та не вбачає підстав для здійснення страхового відшкодування оскільки позивач не звернувся до нього з заявою впродовж одного року.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону України "Про страхування").

Згідно з Законом України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст.ст.9, 22, 28, 29) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 36 зазначеного передбачений порядок виплати страхового відшкодування. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника тощо.

У разі визнання вимог заявника обґрунтованими страховик зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто до позивача перейшло право вимоги до відповідача за сплаченим ним страховим відшкодуванням.

Із постанови Фрунзенського районного суду міста Харкова від 04.08.2015 № 645/6604/15-п вбачається, що транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 2115, д.р.н. НОМЕР_2, водієм якого спричинено дорожньо-транспортну пригоду, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю Nissan X Trail д.р.н. НОМЕР_1, знаходився під керуванням ОСОБА_4

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем ВАЗ 2115, д.р.н. НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля ВАЗ 2115, д.р.н. НОМЕР_2, на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Аско-Медсервіс" на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3599084.

Згідно з відповіді МТСБУ від 02.06.2016 № 7/2-28/15185, договором (полісом) № АІ/3599084 передбачено, що франшиза становить 0,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50 000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки Nissan X Trail д.р.н. НОМЕР_1 було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля.

При цьому, суд не погоджується з правовою позиціє відповідача та його запереченнями проти позову з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто, наведена норма визначає можливість відмови страховика у виплаті страхового відшкодування страхувальнику в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж встановлених строків, і не містить підстав для відмови у задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Право на судовий захист гарантується Конституцію України та Законами України. Так, відповідно до ст.8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України, норми якої мають пряму дію та найвищу юридичну силу, гарантується. Частина 4 ст. 13 Конституції України встановлює обов'язок держави забезпечити захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, в тому числі у судовому порядку. До таких суб'єктів належать, зокрема, юридичні особи та інші суб'єкти господарських відносин. Тобто можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору.

Право на судовий захист не позбавляє суб'єктів правовідносин можливості досудового врегулювання спорів. Це може бути передбачено цивільно-правовим договором, коли суб'єкти правовідносин добровільно обирають засіб захисту їхніх прав. Досудове врегулювання спору може мати місце також за волевиявленням кожного з учасників правовідносин і за відсутності у договорі застереження щодо такого врегулювання спору.

Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов'язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.

Указана правова позиція була висловлена у Рішенні Конституційного суду України від 09.07.2002 №15-рп/2002.

Крім того, відповідно до положень інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про доповнення інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 № 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів" Вищий господарський суд України прийшов до висновку, що згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" страховик отримує право вимоги потерпілої особи, яке може бути реалізовано шляхом подання відповідного позову після виплати останній страхового відшкодування, і не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування (постанова від 28.08.2012 (Постанова № 3-38гс12) №23/279).

Таким чином, аргументи відповідача не приймаються судом як такі, що не відповідають чинному законодавству, а заявлені вимоги про відмову у задоволенні позовних вимог - не підлягають задоволенню.

Стаття 37 Закону регулює правовідносини щодо відмови від добровільної сплати страхового відшкодування (в поза судовому порядку). Річний строк, передбачений даною статтею не являється процесуальним та не являється строком позовної давності, а тому не впливає на вирішення обґрунтованості позовних вимог про стягнення суми страхового відшкодування судом.

Відповідно до ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог:

1) про стягнення неустойки (штрафу, пені);

2) про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації.

У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у засобах масової інформації або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості;

3) про переведення на співвласника прав та обов'язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (ст. 362);

4) у зв'язку з недоліками проданого товару (ст. 681);

5) про розірвання договору дарування (ст.728);

6) у зв'язку з перевезенням вантажу, пошти (ст. 925);

7) про оскарження дій виконавця заповіту (ст. 1293).

Скорочений строк позовної давності у 1 рік не передбачений до вимог суброгації. До вказаних правовідносин застосовується загальний строк позовної давності у три роки, який розпочався з дати дорожньо-транспортної пригоди та не сплив.

Також, суд зауважує, що виплата позивачем страхувальнику страхового відшкодування відбулася без врахування податку на додану вартість, що підтверджується даними, вміщеними в розрахунковій калькуляції, страховому акті і розрахунку до страхового акту та вбачається з платіжного доручення від 13.08.2015 № 18383.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В порядку приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-38 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аско-Медсервіс" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 122, ідентифікаційний код 13550765) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 30, ідентифікаційний код 31681672) 24 976 (двадцять чотири тисячі дев'ятсот сімдесят шість) грн. 38 коп. страхового відшкодування та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено : 14.07.2016

Суддя І.В. Усатенко