РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2016Справа №917/883/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз"

до Казенного підприємства "Укрспецзв'язок"

про стягнення грошових коштів

Суддя Дупляк О. М.

Представники сторін:

від позивача: Єремеєва О. В. за довіреністю;
від відповідача: Лень М.В. за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Казенного підприємства "Укрспецзв'язок" про стягнення грошових коштів за договором № 81 - ПБ постачання природного газу від 29.02.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 04.07.2016.

Через відділ канцелярії господарського суду 29.06.2016 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог та уточнення суми позову (вих. № 378 від 15.06.2016), відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 14 517, 83 грн пені, 7 719, 75 грн інфляційних втрат, 1 116, 39 грн 3 % річних.

В судовому засіданні 04.07.2016 судом оголошувалася перерва до 05.07.2016.

В судове засідання 05.07.2016 представники сторін з'явилися та надали суду усні пояснення по справі.

Подана позивачем заява про зменшення позовних вимог (вих. № 378 від 15.06.2016) була прийнята судом, в подальшому розгляд справи здійснюється з врахуванням вказаної заяви.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем його зобов'язань за договором № 81 - ПБ постачання природного газу від 29.02.2016, в частині оплати поставленого газу.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, викладеного позивачем не спростував.

У судовому засіданні 05.07.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилається відповідач, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 29.02.2016 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, було укладено договір № 81-ПБ постачання природного газу (далі за текстом - договір).

Відповідно до п. 2.1. договору, постачальник постачає природний газ споживачу в обсягах і в порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно з п. 5.2 договору усього з урахуванням ПДВ та тарифу на транспортування загальна ціна за 1000 куб. м природного газу становить 8011,44 грн.

В пункті 5.5 договору встановлено, що сторони домовились, що ціна на природний газ, зазначена в договорі та/або додаткових угодах до нього, підлягає зміні і є обов'язковою для сторін за договором з моменту введення її в дію.

За п. 5.3 договору вартість фактично поставленого споживачу обсягу природного газу протягом відповідного газового місяця, визначається як добуток ціни природного газу та обсягу фактично поставленого споживачу природного газу за відповідний розрахунковий період згідно з актами приймання- передачі.

Відповідно до п.п. 5.9., 5.10 договору, розрахунки споживача за природний газ здійснюються на умовах 100% попередньої оплати вартості планових (договірних) обсягів природного газу шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника не пізніше 5 (п'яти) робочих днів до початку газового місяця. Інший порядок розрахунків може визначатись сторонами у додатковій угоді до договору. Остаточний розрахунок за фактично поставлений/спожитий обсяг природного газу протягом розрахункового періоду здійснюється споживачем у термін до 6 (шостого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом.

Пунктом 10.2. договору передбачено, що у разі прострочення виконання споживачем своїх зобов'язань з оплати вартості газу, у порядку визначеному договором, споживач зобов'язаний сплатити на користь постачальника крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На виконання умов договору позивач поставив природний газ в період з березня 2016 року по квітень 2016 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 232 195, 02 грн.

Факт виконання позивачем договірних зобов'язань з поставки природного газу відповідачу та факт його отримання останнім з березня 2016 року по квітень 2016 року підтверджується актами приймання - передачі природного газу № б/н від 31.03.2016 на суму 220 564,31 грн та № б/н від 30.04.2016 на суму 11630,71 грн, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, за отриманий природний газ розрахувався, з порушенням строків встановлених п. 5.9., 5.10 договору, 06.06.2016.

За період прострочення з 07.04.2016 по 05.06.2016 позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 14 517, 83 грн, інфляційні втрати в розмірі 7 719, 75 грн та 3 % річних в розмірі 1 116, 39 грн, стягнення яких є предметом даного позову.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, відповідач є порушником зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України (далі за текстом - ГК України) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з положеннями ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Судом перевірено розрахунок позивача в частині стягнення пені прострочення оплати за загальний період з 07.04.2016 по 05.06.2016 та визнано арифметично вірним, відповідно з відповідача підлягає стягненню за вказаний період пеня в сумі 14 517, 83 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснені позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних визнається судом арифметично вірними, відповідно з відповідача підлягає стягненню за загальний період з 07.04.2016 по 05.06.2016 інфляційні втрати в сумі 7 719, 75 грн та 3 % річних в сумі 1 116, 39 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин та враховуючи викладене вище, позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ст. 49 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати по сплаті судового збору, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок відповідача.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" внормовано, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. За таких підстав, позивачу слід повернути зайво сплачений розмір судового збору, але оскільки позивач не звертався до суду з клопотанням про повернення сплаченого судового збору, судовий збір не повертається судом.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Казенного підприємства "Укрспецзв'язок" (01032, м. Київ, вул. Л. Толстого, 16/18; ідентифікаційний код 39908375) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" (37500, м. Лубни, вул. Л. Толстого, 87; ідентифікаційний код 39581002) в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження", суму пені в розмірі 14 517 (чотирнадцять тисяч п'ятсот сімнадцять) грн 83 коп, суму інфляційних втрат в розмірі 7 719 (сім тисяч сімсот дев'ятнадцять) грн 75 коп., суму 3 % річних в розмірі 1 116 (одна тисяча сто шістнадцять) грн 39 коп. та суму судового збору у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.07.2016.

Суддя О. М. Дупляк