ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2016 р.Справа № 922/1837/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків;
до Відділу освіти Ізюмської районної державної адміністрації, м. Ізюм;
про стягнення 1.148.690,29 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, довіреність № 247 від 09.02.2016р.;

відповідача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 07.07.2016р.; ОСОБА_3, довіреність б/н від 07.07.2016р.

ВСТАНОВИВ:

08.06.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Відділу освіти Ізюмської районної державної адміністрації, у якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 1.097.502,86 грн., 3% річних у розмірі 6.371,97 грн., інфляційні втрати у розмірі 44.815,46грн.

В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів від 28.01.2016р. №DB016, щодо повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем природного газу у період з 01.01.2016р. по 31.03.2016р., у звяку з чим, окрім суми основного боргу, відповідачу нараховані три проценти річних та інфляційні втрати; в якості правових підстав позову вказує на норми ст. ст. 526, 611 625 ЦК України та ст. 193 ГК України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, звернувся з клопотанням про долучення наданих пояснень по справі б/н від 11.07.2016р. (вх.№ 22512 від 11.07.2016р.) та доданих до них доказів до матеріалів справи.

Представники відповідача надали відзив на позовну заяву №01-41/2-2 від 06.07.2016р. (вх.№ 22628 від 11.07.2016р.), у якому відповідач позов визнає частково, заперечуючи тільки проти нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат, посилаючись на відсутність договорів між сторонами, відсутність у позивача доказів належності спожитого відповідачем газу позивачу, а також на невизначеність у розрахунку моменту виникнення грошових зобов"язань та дати до якої такий виконано позивачем. При цьому відповідач у відзиві визнає суму основної заборгованості у розмірі 1.097.502,86 грн.

Крім того, у відзиві відповідач просить зобов"язати позивача надати докази того, що спожитий відповідачем природний газ належав позивачу та відмовити в позові про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, як у такому що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 38 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд установив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (постачальник, позивач) та Відділом освіти Ізюмської районної державної адміністрації (споживач, відповідач) було укладено договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів від 28.01.2016р. № DB016 (т. І а. с. 11-14), відповідно до умов якого постачальник зобов'язався передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобовязався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором. Річний плановий обсяг достачання газу - до 26,02 тис. куб. м. (п. 1.1., п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 3.2. договору ціна газу становить 6.405,20 грн. за 1.000куб.м., крім того ПДВ 1.281,04 грн., всього з ПДВ 7.686,24 грн.

Згідно умов п. 2. додаткової угоди від 29.01.2016р. № 1 до договору, дана угода набирає чинності з 01.01.2016р. та діє до 31.03.2016р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (т. І а. с. 15).

На виконання даного договору, у період з 01.01.2016р. по 31.03.2016р., позивач поставив відповідачу природний газ в обсязі 168,8 тис.куб.м. на суму 1.297.498,82 грн.

Факт надання позивачем та отримання відповідачем підтверджується матеріалами справи (актами № ХОЗ00001033 від 31.01.2016р. на суму 589.380,89 грн., № ХОЗ00009807 від 29.02.2016р. на суму 417.608,80 грн. та № ХОЗ00013554 від 31.03.2016р. на суму 290.509,13 грн., т. І а. с. 16, 17, 18).

За змістом п. 4.2.3. договору остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідачем було оплачено вартість природного газу спожитого у період з 01.01.2016р. по 31.03.2016р. частково, а саме в сумі 199.995,96 грн. (банківські виписки надані разом із поясненнями по справі від 11.07.2016р.).

Як стверджує позивач у позовній заяві, що підтверджує відповідач у відзиві на позовну заяву, обсяги спожитого природного газу за період з 01.01.2016р. по 31.03.2016р. у обсязі 168.8 тис.м.куб. на суму 1.297.498,82 грн., з яких залишилися несплаченими 1.097.502,86 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку та нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат на суму заборгованості.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів оплати в повному обсязі вартості природного газу поставленого позивачем не надав, позовні вимоги про стягнення суми заборгованості у розмірі 1.097.502,86 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача 6.371,97 грн. трьох відсотків річних та 44.815,46 грн. інфляційних втрат за період з 11.02.2016р. по 17.05.2016р. (у розрахунку враховується здійснення відповідачем часткових оплат окремо за кожним простроченим платежем, а також норми п. 4.2.3. договору, т. І а. с. 26), в зв"язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Твердження відповідача у відзиві на позовну заяву стосовно того, що стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат є безпідставними у зв"язку з відсутністю будь-яких договорів між сторонами базуються на довільному тлумаченні фактичних обставин справи та норм Цивільного законодавства і відхиляються судом як безпідставні.

Крім того, безпідставними та необгрунтованими є посилання відповідача на невірність розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних, власного розрахунку відповідач не виконав, доказів на підтвердження невірного обрання періодів позивачем, у відповідності до норм ст. ст. 32, 33 ГПК України, не надав.

Посилання відповідача на те, що додатковою угодою від 29.01.2016р. № 1 до договору п. 1.1. договору у тому числі доповнений тим, що його ціна складає 199.995,96 грн., не спростовують змісту п. 3.4., п. 3.6. договору, а також фактичне прийняття від позивача природного газу у відповідних обсягах та підписання актів відповідачем, свідчить про безпідставність таких.

Враховуючи норми ст. 49 ГПК України, судові витрати у даній справі, які складаються з 17.230,35 грн. судового збору, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст. 193 ГК України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відділу освіти Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області (64300, Харківська область, м. Ізюм, пл. Радянська, 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, ) суму заборгованості в розмірі 1.097.502,86 грн., 3% річних у розмірі 6.371,97 грн., інфляційні втрати у розмірі 44.815,46грн., 17.230,35 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.07.2016 р.

Суддя ОСОБА_4

/Справа № 922/1837/16/