ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016 року Справа № 30/5005/10402/2012

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Сизько І.А.

при секретарі: Ковзикові В.Ю.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №14-75 від 21.05.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №24-5-02 від 31.12.2015 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2016 року у справі №30/5005/10402/2012

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод", м.Дніпропетровськ

про стягнення 261 803 798,19 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2016 року (суддя Петренко Н.Е.) частково задоволено заяву про розстрочку виконання рішення у справі №30/5005/10402/2012. Розстрочено виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.16р. у справі №30/5005/10402/2012 на 2 роки згідно графіку:

до 30 квітня 2016р. - 1000583,82грн.; до 31 травня 2016р. - 1000583,82грн.; до 30 червня 2016р. - 1000583,82грн.; до 31 липня 2016р. - 1000583,82грн.; до 31 серпня 2016р.- 1000583,82грн.; до 30 вересня 2016р. - 1000583,82грн.; до 31 жовтня 2016р.- 1000583,82грн.; до 30 листопада 2016р.- 1000583,82грн.; до 31 грудня 2016р. - 1000583,82грн.; до 31 січня 2017р. - 1000583,82грн.; до 28 лютого 2017р. - 1000583,82грн.; до 31 березня 2017р. - 1000583,82грн.; до 30 квітня 2017р. - 1000583,82грн.; до 31 травня 2017р. - 1000583,82грн.; до 30 червня 2017р. - 1000583,82грн.; до 31 липня 2017р. - 1000583,82грн.; до 31 серпня 2017р. - 1000583,82грн.; до 30 вересня 2017р. - 1000583,82грн.; до 31 жовтня 2017р. - 1000583,82грн.; до 30 листопада 2017р. - 1000583,82грн.; до 31 грудня 2017р. - 1000583,82грн.; до 31 січня 2018р. - 1000583,82грн.; до 28 лютого 2018р. - 1000583,82грн.; до 31 березня 2018р. - 1000583,82грн. - всього:24014011,68грн.

Не погодившись з даною ухвалою, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та відмовити у задоволені заяви про розстрочку виконання рішення суду.

Посилається на те, що відповідачем не було надано документів, що свідчать про його фінансовий стан (наявність активів), а також жодних доказів наявності тих виключних обставин, які є підставою для розстрочки виконання рішення суду згідно ст.121 ГПК України.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, представник відповідача у судовому засіданні просив ухвалу господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду від 11.02.16р. у справі № 30/5005/10402/2012 позов задоволено частково та стягнуто з публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню у розмірі 7 914 004,80 грн., 7% штрафу у розмірі 8 682 548,24 грн., 3% річних у розмірі 7353255,72 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 64 202,92 грн.; стягнуто публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" витрати по сплаті судової експертизи у розмірі 62,45 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.04.16р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.16р. у справі №30/5005/10402/2012 залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшла заява надійшла заява про розстрочку виконання рішення на три роки.

Відповідно до ч. 2 ст.121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

З правового аналізу вказаних приписів вбачається, що розстрочення виконання судового рішення є правом, а не обов'язком суду, реалізація якого є наслідком оцінки судом поданих доказів та певних обставин.

Отже, господарський суд має право у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення.

Водночас, Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази щодо наявності таких обставин в порядку ст. 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п.7 постанови ВГСУ №9 від 17.10.2012р.).

Як доведено господарським судом, звертаючись до суду з заявою про розстрочку виконання рішення, відповідач, окрім іншого, послався на скрутне фінансове становище через те, що 60% ринку збуту продукції відбувалося на території Російської Федерації та на сьогоднішній день споживачі масово відмовляються від своїх замовлень та шукають інших виробників.

Крім того, відповідачем було зазначено, що основними причинами зниження виробництва є падіння попиту в Україні та введення мита в країнах Митного Союзу, а саме:

- Україна фактично зупинила видобування нафти та газу, зупинено багато інфраструктурних проектів, внаслідок чого попит на ринку трубної продукції знизився до мінімуму;

- внаслідок мита на ввіз труб у країни Митного Союзу, підприємство не може конкурувати з іншими виробниками;

- системна причина - великий об'єм трубних потужностей, що були введені російськими компаніями за останні роки. Він вже перевищує необхідність російського ринку. На сьогоднішній день Росія та Митний Союз всіляко відтісняє свій ринок від зовнішніх постачальників;

- з причин введеного мита підприємство вимушене фактично відмовитись від поставок зварних та безшовних труб до ринку Митного Союзу. Також суттєво зменшився попит на машинобудівні труби білоруськими компаніями, та просліджується тенденція до зниження використання нарізної труби.

Також відповідачем було зазначено, що останнім часом на світовому ринку з'явилася тенденція зниження цін на металопродукцію, подорожчання енергоносіїв, підвищення залізничного тарифу, постійне підвищення постачальниками цін на сировину, що закупається підприємством. Все це призводить до різкого подорожчання продукції, що в свою чергу призводить до зниження замовлень на продукцію, що випускається. До того ж відповідач використовує для виробництва продукції переважно імпортну сировину. При митному оформленні імпортної сировини підприємством сплачується ПДВ у розмірі 20% від митної вартості сировини, що вилучає оборотні кошти у підприємства ще до того, як продукція буде фактично вироблена і реалізована споживачу.

Також в заяві про розстрочку виконання рішення було вказано, що в результаті негативного впливу вище перелічених чинників на фінансовий стан підприємства, за підсумками 2014 - 2015 років відповідач є збитковим підприємством. Згідно балансів підприємства сума дебіторської заборгованості підприємства у багато разів перевищує суму кредиторської заборгованості, що підтверджується наявними в матеріалах справи №30/5005/10402/2012 копіями балансів та фінансових звітів підприємства.

Задовольняючи частково заяву про розстрочку виконання рішення у справі, місцевий господарський суд правомірно врахував перелічені вище обставини.

Вказане, на думку суду апеляційної інстанції, з урахуванням загальної несприятливої економічної ситуації в Україні, унеможливлює негайне виконання відповідачем рішення суду від 11.02.2016р. у даній справі, оскільки негайне виконання цього рішення може призвести до зупинення господарської діяльності відповідача, а також невиплати заробітної плати працівникам підприємства, несплату податків та інших обовязкових платежів.

Крім того, під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції, відповідач на підтвердження здатності дотримуватися покладених на нього зобовязань зі сплати заборгованості надав копії платіжних доручень, які підтверджують часткову оплату боргу на виконання вимог ухвали від 26.04.2016р.

Також, виходячи із наведеного, вбачається, що в основу судового рішення про відстрочку виконання рішення суду, судом першої інстанції на підставі встановлених обставин по справі, покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим його виконання. При цьому, господарським судом враховані можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, а також такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Таким чином, при наданні розстрочки виконання рішення судом враховано дотримання балансу інтересів сторін.

Отже, виходячи з вимог процесуального законодавства суд першої інстанції вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення у даній справі, встановив обставини та обґрунтував їх винятковість, що є підставою для розстрочки виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не було надано документів, що свідчать про його фінансовий стан (наявність активів), а також жодних доказів наявності тих виключних обставин, які є підставою для розстрочки виконання рішення суду згідно ст.121 ГПК України, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідач, при зверненні з заявою про розстрочку виконання рішення суду від 11.02.2016р. надав звіти про фінансовий стан впродовж 2015року (т.3, а.с. 45-51), звіт про фінансові результати за 2015рік (а.с.52), з яких вбачається, що сума дебіторської заборгованості підприємства перевищує суму кредиторської заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги не приймаються судом до уваги, оскільки не впливають на вирішення справи по суті.

Керуючись ст. ст. 99, 101- 106 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2016 року у справі №30/5005/10402/2012 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя С.Г. Антонік

Суддя І.А. Сизько

Постанова виготовлена в повному обсязі 14.07.2016р.