ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року Справа № 915/498/16

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Яйченя К.М.,

без участі представників сторін, які не зявилися у судове засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк,

03150, вул. Ковпака, 29, м. Київ,

адреса для листування: 65014, вул. Юрія Олеші, 6, м. Одеса,

до товариства з обмеженою відповідальністю Автонормаль Н,

54050, вул. Рибна, 1-Б, м. Миколаїв,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача фізична особа ОСОБА_1,

54051, АДРЕСА_1,

про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

Публічним акціонерним товариством Укрсоцбанк (далі Банк) предявлено позов, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 17.05.2016 р., до товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Автонормаль Н про звернення стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно: нежитловий обєкт, котрий розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Рибна, 1-Б, за укладеним між ними іпотечним договором від 11.06.2007 р., посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрованим у реєстрі за № 1841 (далі іпотечний договір), на забезпечення виконання грошових зобовязань за укладеним між Банком та фізичною особою ОСОБА_1 кредитним договором від 11.06.2007 р. № 640/272-К272, з урахуванням додаткової угоди до нього від 11.04.2011 р. № 1 (далі кредитний договір), у рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором у загальній сумі 668761 грн. 06 коп., із яких: 287571 грн. 36 коп. заборгованість за кредитом; 185412 грн. 42 коп. заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами; 76539 грн. 27 коп. пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів; 28666 грн. 32 коп. пеня за несвоєчасну сплату відсотків; 65256 грн. 76 коп. інфляційні втрати за кредитними коштами; 25314 грн. 94 коп. інфляційні втрати за несплаченими відсотками, посилаючись на неналежне виконання фізичною особою ОСОБА_1 та його майновим поручителем іпотекодавцем ТОВ Автонормаль Н грошових зобовязань щодо повернення сум кредитних коштів та нарахованих за користування ними відсотків, на суми котрих, згідно умов договору та законодавства України, здійснено відповідні нарахування.

Банк також просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування витрат з оплати судовим збором позовної заяви.

За такими вимогами ухвалою суду від 26.04.2016 р. порушено провадження в даній справі.

Від Банку надійшла заява від 15.07.2016 р. про розгляд справи за відсутності його представника. Із цієї заяви також випливає, що Банк підтримує позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 17.05.2016 р., у повному обсязі.

Від відповідача та третьої особи представники в судове засідання не зявилися, поштові відправлення з ухвалою суду від 25.05.2016 р. про призначення розгляду справи на 18.07.2016 р. повернені до суду у звязку із закінченням строку їх зберігання, але суд виходить с того, що відповідач та третя особа належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому що вказані поштові відправлення направлено відповідачу на адресу, за якою його зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а фізичній особі ОСОБА_1 - на адресу його реєстрації.

Ураховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати справу, у відповідності до ст.75 ГПК України, за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк, правонаступником якого є Банк (кредитор), та фізичною особою ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір від 11.06.2007 р. № 640/272-К272, згідно якого Банк зобовязався надати позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 500000 грн. зі сплатою 16,5 % річних та наступним графіком погашення суми основної заборгованості:

з липня 2007 року по червень 2012 року щомісячно до 10 числа 8333 грн.;

в червні 2012 року 8353 грн.,

з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 10.06.2012 р., а позичальник повертати кредит за визначеним умовами договору графіком, сплачуючи відсотки за користування кредитом не пізніше 10 числа місяця, наступного за тим, в якому нараховані відсотки (п.п. 1.1, 2.4.1 кредитного договору).

На виконання п. 1.3 кредитного договору, з метою забезпечення виконання грошових зобовязань позичальника за кредитним договором між Банком (іпотекодержатель) та закритим акціонерним товариством (ЗАТ) Автонормаль (іпотекодавець), правонаступником якого згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є відповідач ТОВ Автонормаль Н (а.с. 26-29), укладено іпотечний договір від 11.06.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований у реєстрі за № 1841 (а.с. 23-25).

Згідно умов указаного договору в іпотеку передано належне ЗАТ Автонормаль на праві власності нерухоме майно (далі предмет іпотеки): нежитловий обєкт, котрий розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Рибна, 1-Б, та складається з ремонтно-механічної майстерні, із з/бет. блоків, літ. АА, загальною площею 902,40 кв.м.; штамповочного цеху, із з/бет. блоків, літ. Б, загальною площею 231,10 кв.м.; штамповочного цеху, метал., літ. В, загальною площею 132,40 кв.м.; цеху гальваніки, із з/бет. блоків, літ. Г, загальною площею 45,90 кв.м.; побутових приміщень, піноблочних, літ. Д, загальною площею 36,00 кв.м.; механічного цеху, з бетонних плит, літ. П, загальною площею 142,60 кв.м.; виробничого цеху, з бетонних панелей, літ. С, загальною площею 247,60 кв.м.; механічного цеху, з бетонних блоків, літ. Т, загальною площею 65,00 кв.м.; складу, із з/б блоків, літ. Е; сторожової, камяної, літ. Р; вбиральні, із з/б блоків, літ. Н, огорожі, 1-3,5; споруди, 4,5, за узгодженою сторонами вартістю 1065290 грн., право власності на який підтверджується поданими Банком копіями: свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 197083 (а.с. 30), виданого Виконкомом Миколаївської міської ради 03.08.2005 р. на підставі рішення останнього від 22.07.2005 р. № 1226; витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 23.04.2007 р. № 14329214 (а.с. 31), згідно якого право власності на предмет іпотеки зареєстровано за попередником відповідача 03.08.2005 р. за № 11597698, номер запису 214 у книзі № 2.

При посвідченні вказаного іпотечного договору, приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2 накладено заборону на відчуження іпотечного майна, про що до реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна внесено запис № 1027.

Умовами п. 1.4 іпотечного договору, які кореспондуються з умовами п. 1.1 кредитного договору, передбачено повернення кредиту в сумі 500000 грн. з наступним графіком погашення суми основної заборгованості: з липня 2007 року по червень 2012 року щомісячно до 10 числа 8333 грн.; в червні 2012 року 8353 грн., з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 10.06.2012 р.

На виконання умов кредитного договору Банком згідно заявки від 11.06.2007 р. № 30 фізичної особи ОСОБА_1 перераховано останньому грошові кошти в сумі 500000 грн., що підтверджується витягом з особового рахунку позичальника за 11.06.2007 р. (а.с. 21), проте ОСОБА_1 неналежно виконувалися грошові зобовязання за кредитним договором, унаслідок чого утворилася заборгованість з повернення кредитних коштів та нарахованих за користування ними відсотків.

У звязку з цим Банком укладено з фізичною особою ОСОБА_1 додаткову угоду від 11.04.2011 р. № 1 до кредитного договору, згідно якої загальну суму заборгованості ОСОБА_1 за кредитом узгоджено в сумі 357159 грн. 73 коп. Саме цю суму додатковою угодою визначено сумою кредиту і встановлено графік її погашення з кінцевим терміном до 10.06.2015 р. (п.п. 1, 2.1, 2.2 додаткової угоди № 1).

Суд визнає, що зазначеною додатковою угодою до кредитного договору сторонами у справі змінено істотні умови первісного зобовязання за кредитним договором, виходячи з наступного.

Згідно діючого цивільного законодавства України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України про позику (ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України).

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Виходячи з викладеного, умови щодо суми кредитного зобовязання, строку та порядку повернення кредитних коштів є необхідними для кредитних договорів, а, отже, істотними умовами кредитного договору.

Таким чином, укладення Банком з фізичною особою ОСОБА_1 додаткової угоди від 11.04.2011 р. № 1 до кредитного договору, котрою змінено істотні умови кредитного договору, а саме суму наданих кредитних коштів, строк та порядок їх повернення, - є новацією зобовязання позичальника у розумінні ст. 604 ЦК України, згідно якої зобовязання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобовязання новим зобовязанням між тими ж сторонами (новація).

Банком надано докази на підтвердження доводів щодо неналежного виконання фізичною особою ОСОБА_1 грошових зобовязання за кредитним договором у редакції додаткової угоди № 1 до нього, внаслідок чого утворилася заборгованість з повернення кредитних коштів та нарахованих за користування ними у період 14.06.2011 р. 19.06.2015 р. відсотків, що підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з рахунку № 5998 фізичної особи ОСОБА_1 за період 15.04.2011 р. 11.06.2015 р.; № 0066 за період 14.06.2011 р. 19.06.2015 р.; № 8109 за період 15.04.2011 р. 05.09.2014 р., та поданим Банком розрахунком заборгованості позичальника.

Так як грошові зобовязання за кредитним договором виконувалися неналежно Банк звернувся до ОСОБА_1 з вимогою від 12.08.2014 р. № 08.506-297/22163 про усунення порушення умов кредитного договору (ас. 35), направлення якої останньому підтверджується відтиском штемпеля поштового відділення на відповідному реєстрі на відправку рекомендованої кореспонденції та списку згрупованих поштових відправлень.

Із матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 15.09.2015 р. подано до Банку заяву про надання можливості реструктуризувати кредитну заборгованість, і рішенням Банку від 28.09.2015 р. вказану заяву задоволено. Строк дії вказаного рішення Банку встановлено 2 місяці, проте у вказаний строк ОСОБА_1 не вчинив дій, необхідних для підписання додаткових угод до кредитного договору, а тому реструктуризацію здійснено не було. В подальшому звернення позичальника від 23.11.2015 р. про продовження строку дії рішення від 28.09.2015 р. Банком задоволено, і продовжено строк до 31.12.2015 р., проте ОСОБА_1 і в цей строк не вчинив дій, необхідних для підписання додаткових угод до кредитного договору.

У звязку з цим, суд також вважає, що за прострочення повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами Банком обґрунтовано нараховано пеню на підставі умов укладеного сторонами кредитного договору та чинного законодавства України, а також здійснено нарахування в порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України.

Чинним законодавством України передбачено, що зобовязання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України, ч.1 ст.193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема штраф, пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

В укладеному Банком та фізичною особою ОСОБА_1 кредитному договорі дотримані вищевказані вимоги законодавства.

Так, у відповідності з п. 4.2 кредитного договору, у разі, зокрема, прострочення позичальником сплати процентів або строків повернення кредиту, визначених цим договором, позичальник сплачує кредиторові пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно цивільного законодавства України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Ураховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими подані Банком розрахунки заборгованості позичальника ОСОБА_1 з повернення кредитних коштів, сума якої станом на 11.06.2015 р. складає 287571 грн. 36 коп., та заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами, яка утворилася за період з 14.04.2011 р. по 10.06.2015 р. в загальній сумі 185412 грн. 42 коп., а також нарахування Банком на зазначені суми заборгованості: 1) пені за період 11.06 - 10.12.2015 р. за несвоєчасне повернення кредиту та за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитними коштами в сумах відповідно 76539 грн. 27 коп. і 28666 грн. 32 коп.; 2) індексу інфляції за період квітень 2015 року березень 2016 року, у звязку з чим заборгованість з повернення кредитних коштів збільшилася на суму 65256 грн. 76 коп., а заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами на суму 25314 грн. 94 коп.

Разом з тим, вимоги позивача про звернення стягнення зазначених вище сум на предмет іпотеки за вказаним вище іпотечним договором, укладеним між Банком і попередником відповідача на забезпечення виконання первісних зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором суд визнає безпідставними.

У відповідності зі ст.ст. 589, 590 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законом України Про іпотеку (далі - Закон), зокрема ст. 3, передбачено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобовязання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

У разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (ч. 1 ст. 12 Закону). Викладене кореспондується з приписами ст. 33 Закону, якою встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У разі якщо іпотекою забезпечується повернення позики, кредиту для придбання нерухомого майна, яке передається в іпотеку, договір купівлі-продажу цього нерухомого майна та іпотечний договір можуть укладатися одночасно (п. 3 ч. 4 ст. 18 Закону).

Іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону).

Іпотека припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 1 ст. 17 Закону).

Іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити, зокрема, умови щодо змісту та розміру основного зобовязання, строку і порядку його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобовязання (ч. 2 ст. 18 Закону).

Отже, умови щодо розміру основного зобовязання, строку та порядку його виконання є істотними умовами іпотечного договору у розумінні ч. 1 ст. 638 ЦК України.

Згідно ч. 4 ст. 604 ЦК України, новація припиняє додаткові зобовязання, повязані з первісним зобовязанням, якщо інше не встановлено договором.

Умовами іпотечного договору, на який посилається позивач, передбачено, що він набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобовязання. Дія іпотечного договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема, Закону України Про іпотеку (п. 6.3 іпотечного договору).

Так як укладенням Банком з фізичною особою ОСОБА_1 додаткової угоди до кредитного договору відбулася новація основного зобовязання у розумінні ст. 604 ЦК України, тобто заміна первісного зобовязання новим зобовязанням між тими ж сторонами, а Банком не подано суду доказів внесення відповідних змін до істотних умов іпотечного договору, суд приходить до висновку про припинення дії іпотечного договору з моменту укладення Банком з фізичною особою ОСОБА_1 11.04.2011 р. додаткової угоди до кредитного договору.

Отже, зобовязання фізичної особи ОСОБА_1, які виникли з моменту укладення додаткової угоди № 1 до кредитного договору, не є забезпеченими іпотекою, а отже, підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки за укладеним Банком з ЗАТ Автонормаль іпотечним договором на забезпечення виконання зобовязань фізичної особи ОСОБА_1 за кредитним договором з урахуванням додаткової угоди № 1 до нього відсутні.

Таким чином, у задоволенні позову належить відмовити.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того, що, згідно ст.49 ГПК України, у разі відмови судом у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

У судовому засіданні 18.07.2016 р., згідно із ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 20.07.2016 р.

Суддя Ю.М. Коваль.