ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"23" червня 2016 р. Справа № 911/4208/13

За заявою Колективного підприємства «Санаторій «Перемога» про розстрочку виконання рішення суду від 10.02.2014 року у справі № 911/4208/13

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»

до Колективного підприємства «Санаторій «Перемога»

про стягнення 876126,98 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

В засіданні приймали участь:

від позивача: не зявився

від заявника (відповідача): ОСОБА_1 (довіреність № 15 від 14.12.2015 року); ОСОБА_2 (довіреність № 15 від 14.12.2015 року.

обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядалась справа за позовом Приватного акціонерного товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до Колективного підприємства «Санаторій «Перемога» про стягнення 876126,98 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.02.2014 року позов задоволено частково.

28.02.2014 року на примусове виконання вказаного рішення Господарським судом Київської області видано відповідний наказ.

13.06.2016 року через канцелярію суду від Колективного підприємства «Санаторій «Перемога» надійшла заява б/н від 08.06.2016 року про розстрочку виконання рішення Господарського суду Київської області від 10.02.2014 року у справі № 911/4208/13, відповідно до якої заявник просить суд розстрочити виконання Боржником Колективним підприємством «Санаторій «Перемога» рішення в частині оплати боргу в розмірі 67729,38 грн. строком на 36 місяців, зі сплатою по 18825,81 грн. щомісячно.

Відповідно до частини першої статті 121 Господарського кодексу при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

У звязку з чим, ухвалою від 14.06.2016 року заяву Колективного підприємства «Санаторій «Перемога» про розстрочку виконання рішення суду від 10.02.2014 року у справі № 911/4208/13 призначено до розгляду на 23.06.2016 року.

В судовому засіданні 23.06.2016 року заявник (боржник) підтримав вимоги заяви, позивач (стягувач) в судове засідання 23.06.2016 року не зявився.

Розглянувши в судовому засіданні 23.06.2016 року заяву Колективного підприємства «Санаторій «Перемога» про розстрочку виконання рішення суду від 10.02.2014 року у справі № 911/4208/13, заслухавши пояснення представників боржника та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Як зазначає боржник в заяві про розстрочку виконання судового рішення, на момент звернення до суду з даною заявою, боржником сплачено 56278 грн. з присуджених за рішенням суду 734007,38 грн.

Щодо решти несплаченої суми, боржник зазначає, що протягом останніх років перебуває у надскрутному матеріальному становищі, що загрожує банкрутству підприємства. Санаторій не має матеріальної можливості сплатити борг в повному обсязі за короткий термін, оскільки на даний час в корпусах санаторію проживають особи переселенців зі сходу країни. Фінансування на проживання та обслуговування переселенців виділяє Кабінет Міністрів України через Київську обласну державну адміністрацію за договором про співпрацю від 01.03.2014 року.

Грошові кошти, виділені Київською ОДА, наявні на рахунках боржника, є бюджетними коштами, які вкрай важливі для забезпечення потреб переселенців та працівників санаторію.

Накладання арешту на кошти КП «Санаторій Перемога» в порядку примусового стягнення боргу фактично позбавляє можливості керівництво санаторію у розпорядженні бюджетними коштами, виділеними виключно для задоволення потреб переселенців, а також залишає десятки малозабезпечених людей зі сходу країни без можливості проживання та існування.

У звязку з чим, заявник просить розстрочити виконання рішення суду від 10.02.2014 року у справі № 911/4208/13 про стягнення з КП «Санаторій «Перемога» на користь ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздоровниця» 677729,38 грн. (з врахуванням факту 56278 грн. з присуджених за рішенням суду 734007,38 грн.) рівними платежами строком на 36 місяців, зі щомісячною сплатою по 18 825,81 грн.

Заява про розстрочку виконання рішення суду вмотивована тим, що у боржника відсутні кошти для повного погашення заборгованості, оскільки у звязку з проведенням антитерористичних дій на сході України, у корпусах санаторію проживають переселенці, фінансування на проживання яких забезпечується кабінетом Міністрів України через Київську обласну державну адміністрацію, яка відповідно повністю розпоряджається коштами на рахунках КП «Санаторій «Перемога», оскільки ці кошти виділені державою для забезпечення потреб тимчасового проживання переселенців.

У розясненнях наданих Вищим господарським судом України у постанові пленуму від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» вказано, що застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК, господарські суди повинні мати на увазі таке.

7.1.2. Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

У п. 7.2. розяснень наданих Вищим господарським судом України у постанові пленуму від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зазначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

За змістом вказаної норми, вбачається, що розстрочення виконання рішення є правом, а не обов'язком суду, яке реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Застосовуючи статтю 121 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про відстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави тощо.

У звязку з чим, враховуючи висновки Вищого господарського суду України, викладені в постановах від 14.07.2015 року та від 16.02.2016 року у даній справі № 911/4208/13 при розгляді аналогічних питань щодо розстрочки виконання того ж рішення суду у справі № 911/4208/13, боржником не наведено обставин, які ускладнюють чи унеможливлюють виконання судового рішення.

Також, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін, ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», яке є основним власником всіх санаторіїв України, в яких також проживають переселенці зі АР Крим та сходу України, також має фінансові труднощі з їх забезпеченням.

Суд також враховує, що заборгованість виникла у звязку з простроченням сплати орендних платежів за період з серпня 2011 року по квітень 2013 року, судове рішення прийнято 10.02.2014 року, тобто до масштабного розгортання подій на сході України.

Також, боржник не обґрунтував щомісячне надходження достатніх коштів та можливість своєчасного виконання розстроченого судового рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права, «державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини» (§ 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004).

Європейський суд з прав людини допускає, що «затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції» (§24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бакай та інші проти України" від 09.11.2004).

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 44 Господарського кодексу України, підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику

Ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб'єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується діяльності самого відповідача, у зв'язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору на підставі доказів у справі. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України - на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судом враховано, що розстрочка може бути надана господарським судом лише в тих випадках, коли є достатньо доказів того, що у сторони з поважних причин немає можливості виконати рішення у повному обсязі у встановлений строк. Зважаючи на те, що до заяви про розстрочку виконання рішення не додано належних та достатніх доказів в обґрунтування причин, що утруднюють виконання рішення, не зазначено джерел, які забезпечать щомісячне надходження достатніх коштів, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін, ступінь вини відповідача у виникненні спору, заява про розстрочку виконання рішення суду від 10.02.2014 року у справі № 911/4208/13 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд , -

УХВАЛИВ:

Заяву Колективного підприємства «Санаторій «Перемога» б/н від 08.06.2016 року про розстрочку виконання рішення суду від 10.02.2014 року у справі № 911/4208/13 залишити без задоволення.

Суддя Т.П. Карпечкін