РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2016Справа №910/7744/16
за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фірма Медіком"

до ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Авеста страхування"

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Марс-Асистанс"

про стягнення 45245 грн. 34 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 представник за довіреністю б/н від 27.01.2016;

від відповідача: ОСОБА_4 представник за довіреністю б/н від 07.12.2015.

від третьої особи 1: не зявились;

від третьої особи 2: ОСОБА_5 представник за довіреністю № 16 від 06.07.2016;

ОСОБА_6 представник за довіреністю б/н від 14.07.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.04.2016 до Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фірма Медіком" з вимогами до ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Авеста страхування" про стягнення 45245 грн. 34 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем обовязку з оплати вартості наданих застрахованому у відповідача пацієнту ОСОБА_2 послуг за договором №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014 за актами про надані медичні послуги №846 від 31.10.2015 та №869 від 07.11.2015, у звязку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 38517,00 грн., яку і просить стягнути позивач. Також у звязку з неналежним виконанням відповідачем свого зобовязання з оплати вартості наданих послуг, позивач нарахував відповідачеві пеню у розмірі 5757,50 грн., 3% річних у розмірі 392,56 грн. та інфляційні збитки у розмірі 578,28 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.04.2016 порушено провадження у справі № 910/7744/16 та справу призначено до розгляду на 24.05.2016.

24.05.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, зокрема, аудіо-диск із записом, за твердженням позивача, телефонних розмов-погоджень обсягу надання медичних послуг застрахованому у відповідача пацієнту ОСОБА_2

У судовому засіданні 24.05.2016 представник відповідача подав суду відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову з тих підстав, що позивач в порушення умов договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014 не погоджував із відповідачем обсягу надання медичних послуг, зокрема, ні застрахована особа, ні позивач не повідомили сервісний центр відповідача про настання страхового випадку та не узгодили з останнім надання медичних послуг позивачем; на адресу відповідача не надходили оригінали рахунків та актів, на підставі яких позивач просить стягнути грошові кошти. За таких обставин, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 24.05.2016 оголошено перерву до 03.06.2016.

У судовому засіданні 03.06.2016 представник позивача подав суду додаткові пояснення на відзив відповідача, відповідно до яких позивач зазначив, що акти наданих послуг були передані працівникам відповідача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Крім того, позивач вказує, що ним було отримано від позивача лист, відповідно до якого відповідач просив надсилати рахунки на адресу замовника послуг ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Марс Асистанс». Так, представники позивача в телефонному режимі за телефонним номером цілодобового сервісного центру () повідомляли представникам відповідача про те, що до позивача на лікування надійшов пацієнт ОСОБА_2, а представники відповідача ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прийняли та погодили усю необхідну інформацію та обсяг лікування даного пацієнта.

У даному судовому засіданні представник відповідача подав суду пояснення щодо усталеної практики відносин сторін за спірним договором та додаткові заперечення, відповідно до яких зазначив, що позивачем не надано суду доказів у підтвердження надання позивачем медичних послуг громадянину ОСОБА_2, як це передбачено п. 18.1. договору №022/01.10/22.00/15/0956 добровільного медичного страхування (безперервне лікування здоровя) від 07.07.2015, а саме: лікарняний лист, довідка медичного закладу щодо діагнозу та тривалості лікування застрахованої особи, медична картка або витяг з історії хвороби тощо; надані позивачем докази отримання рахунків на оплату та актів наданих послуг є неналежними, оскільки з наданої позивачем таблиці отримання неможливо встановити, які саме документи було отримано працівником відповідача та чи містить така таблиця підпис працівника.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 03.06.2016 оголошено перерву до 17.06.2016.

16.06.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких позивач заперечує проти доводів позивача щодо усталеної практики.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2016 розгляд справи відкладено на 08.07.2016, до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Марс-Асистанс", продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

07.07.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та письмові пояснення, відповідно до яких позивач, зокрема, зазначає про те, що доказами направлення відповідачу документів відповідно до п. 3.3. та 3.4. договору є: відмітка про отримання документів від 12.11.2015 з підписом та прізвищем працівника відповідача ОСОБА_8А (акт №846 від 31.10.2015 на суму 20225,00 грн. та рахунок №846 на його оплату); запис в реєстрі відправлень пошти від 26.11.2015 з підписом працівника відповідача ОСОБА_7 про отримання актів та рахунків за листопад (акт №869 від 07.11.2015 на суму 18292,00 грн. та рахунок №869 від 07.11.2015 на його оплату). Також позивачем зазначено, що прайс-лист із визначенням вартості послуг було направлено відповідачу на електронну адресу, а саме працівнику відповідача ОСОБА_11 10.09.2015, а в подальшому курєр-водій позивача доставив оригінал прайсу відповідачу та вручив його під підпис працівнику ОСОБА_7 02.11.2015 згідно з реєстром.

07.07.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких відповідач зазначає, що сторонами не було погоджено додаток №1 до договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014, який повинен визначати вартість послуг, що надаються позивачем застрахованим у відповідача особам; будь-які трудові чи цивільно-правові відносини відповідача з ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які, за твердженням позивача, приймали інформацію про застрахованого пацієнта ОСОБА_2, відсутні.

Представник третьої особи 2 у судовому засіданні 08.07.2016 подав відзив на позов, відповідно до якого підтвердив викладені у позові обставини щодо погодження обсягу надання послуг позивачем застрахованій у відповідача особі ОСОБА_2 При цьому, як зазначила третя особа 2, право здійснювати таке погодження третя особа 2 отримала на підставі укладеного між нею та відповідачем договору доручення №15/09/2015 від 15.09.2015, у звязку з чим третя особа 2 підтримує даний позов.

Ухвалою суду від 08.07.2016 розгляд справи відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено до 15.07.2016.

12.07.2016 відділом діловодства суду отримано від третьої особи 2 письмові пояснення із доводами щодо обґрунтованості позовних вимог.

12.07.2016 відділом діловодства суду отримано від відповідача додаткові заперечення проти позову, зокрема, заперечення щодо неналежності доказів передання позивачем актів наданих послуг відповідачу, відсутності погодження вартості надання позивачем послуг застрахованим пацієнтам відповідача, оскільки прайс-лист, як додаток №1 до договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014 не було погоджено сторонами; позивачем не було надано жодних доказів надання медичних послуг громадянину ОСОБА_2; твердження третьої особи 2 щодо звернення до неї застрахованої особи ОСОБА_2 у період з 26.10.2015 по 03.11.2015 не підтверджуються жодним доказом.

14.07.2016 відділом діловодства суду було отримано від позивача додаткові пояснення по справі, відповідно до яких позивач зазначає про те, що прайс-лист із визначенням вартості послуг було доставлено відповідачу та вручено його під підпис працівнику ОСОБА_7 02.11.2015 згідно з реєстром.

У судове засідання 15.07.2016 зявились представники позивача, відповідача та третьої особи 2. Позивач надав пояснення по суті заявлених вимог та разом з третьою особою 2 підтримав позов, відповідач заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві та додатково поданих поясненнях.

Представник третьої особи 1 у судове засідання 15.07.2016 не зявився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином за наявною у справі адресою (АДРЕСА_1), яка вказана в долученому позивачем 03.06.2016 Погодженні на надання медичних послуг застрахованим особам (за підписом ОСОБА_2Б.) та додатку №1 до договору №022/01.10/22.00/15/0956 добровільного медичного страхування (безперервне страхування здоровя) від 07.07.2015, копія якого долучена до відзиву відповідача, що підтверджується копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень третій особі 1, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Письмових заяв, повідомлень щодо поважності причин відсутності третьої особи 1 в судовому засіданні 15.07.2016 до суду не надходило.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 ГПК України встановлює не обов'язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 15.07.2016 за відсутності представника третьої особи 1, та з урахуванням процесуальних строків розгляду справи відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

У судовому засіданні 15.07.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи 2, суд

ВСТАНОВИВ:

13.06.2014 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фірма Медіком» (виконавець, позивач) та ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Авеста Страхування» (замовник, відповідач) було укладено договір № ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) (далі-Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору, його предметом є надання виконавцем медичних послуг пацієнтам замовника.

Перелік, строки виконання та вартість медичних послуг вказані в Додатку №1, який є невідємною частиною даного договору (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 1.3. Договору, загальна сума договору складає сумарну вартість виконаних медичних послуг впродовж дії даного договору згідно з рахунками-фактурами виконавця.

При цьому, за змістом п. 1.4. Договору, терміни в цьому договорі вживаються в наступному значенні: «замовник» - страхова компанія (страховик), яка уклала із пацієнтом договір медичного страхування та несе відповідальність за оформлення документів для своєчасного здійснення страхових виплат; «виконавець» - заклад охорони, який згідно із законодавством має право надавати медичні послуги; «медична послуга» - послуги лікувальної, діагностичної та консультативної медичної допомоги, які надаються виконавцем відповідно до цього договору та оплачуються замовником; «пацієнт» - фізична особа, яка уклала із замовником договір, якій надається медична допомога.

Як передбачено п.п. 2.1.1., 2.1.3., 2.1.4., 2.1.6. Договору, виконавець зобовязується надавати медичні послуги пацієнтам замовника із залученням кваліфікованих спеціалістів з використанням сертифікованого обладнання; узгоджувати із замовником обсяг необхідної консультативної, діагностичної, медичної допомоги та/або медичних послуг застрахованій особі та перелік і кількість призначених у звязку із захворюванням медикаментів при кожному зверненні застрахованої особи, сторони погоджуються, що замовником здійснюється запис усіх телефонних розмов; запитувати замовника в підтвердження чинності страхового полісу та узгоджувати обсяг медичної допомоги, що буде відшкодовуватись замовником, якщо застрахована особа безпосередньо звернулась до виконавця за медичною допомогою, за телефонами ; надавати замовнику результати (висновки) наданих медичних послуг.

В свою чергу, за змістом п. 2.2.1. Договору, замовник зобовязується передавати закладу телефонне замовлення на обслуговування пацієнта наступного змісту: прізвище, імя та по-батькові; номера договору страхування пацієнта; попередній діагноз і обсяг необхідної медичної допомоги; страховий ліміт (в разі наявності).

Згідно з п. 3.1. Договору вартість медичних послуг вказана в Додатку №1 до Договору.

Відповідно до п. 3.3. Договору, документація замовнику надається виконавцем не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, наступне: рахунок-фактуру, акт виконаних робіт із печаткою виконавця в 2 екземплярах із зазначенням дати обслуговування, прізвища, імя та по-батькові, номера страхового полісу пацієнта, діагнозу, переліку проведених консультацій, обстежень, процедур, а також надається податкова накладна не рідше одного разу на місяць і не пізніше останнього дня місяця.

Замовник перераховує на розрахунковий рахунок виконавцю суму за фактом надання медичних послуг пацієнтам замовника один раз на місяць протягом 14 банківських днів із часу отримання оригіналу рахунку виконавця та іншої документації, вказаної в п. 3.2. договору, у відповідності з обсягом допомоги, наданої пацієнту, та цінами, наданими в Додатку 1 до цього договору (п. 3.4. Договору).

За змістом п. 8.1. Договору, останній набирає чинності з моменту підписання і дійсний протягом одного року. У випадку відсутності письмового повідомлення однієї зі сторін про незгоду продовження дії договору, яке надається іншій стороні не пізніше як за 10 робочих днів до моменту закінчення чинності договору, дія даного договору продовжується автоматично на такий самий строк.

Пунктом 9.1. Договору передбачено, що його невідємною частиною є Прейскурант цін (Додаток №1).

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору № ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, судом встановлено, що 07.07.2015 між ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Авеста Страхування» (страховик) та ОСОБА_12 (страхувальник) було укладено договір №022/01.10/22.00/15/0956 добровільного медичного страхування (безперервне страхування здоровя), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, повязані з життям, здоровям та працездатністю застрахованої особи; страховим випадком визнається розлад здоровя застрахованої особи, пов'язаний з захворюванням, погіршенням стану здоровя цієї особи, у тому числі внаслідок нещасного випадку та професійного захворювання, загостренням хронічного захворювання, травмою, отруєнням, виникненням рецидиву, ускладненням після проведених медичних маніпуляцій, якщо це передбачено договором страхування, внаслідок якого виникає необхідність у зверненні страхувальника/застрахованої особи до медичного закладу, представника страховика (асистанської компанії) або диспетчерського центру для отримання консультативної або профілактичної допомоги, інших медичних послуг, передбачених Програмами страхування, згідно з якими укладено договір страхування (копія договору долучена до відзиву на позов).

При цьому, згідно з Додатком 1 «Список застрахованих осіб» до договору №022/01.10/22.00/15/0956 добровільного медичного страхування (безперервне страхування здоровя) від 07.07.2015, застрахованою за таким договором особою є, в тому числі, ОСОБА_2, третя особа 1 (номер страхового полісу 000710; період страхування 21.07.2015 по 20.07.2016).

Судом встановлено, що 26.10.2015 на підставі договору №022/01.10/22.00/15/0956 добровільного медичного страхування (безперервне страхування здоровя) від 07.07.2015 (поліс №000710) до позивача звернулась третя особа 1 у звязку з розладом здоровя, що, зокрема, підтверджується угодою на надання медичних послуг застрахованим особам від 26.10.2015, підписана пацієнтом ОСОБА_2, копія якої долучена до додаткових пояснень до відзиву, поданих позивачем 03.06.2016.

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження надання застрахованій у відповідача за договором №022/01.10/22.00/15/0956 добровільного медичного страхування (безперервне страхування здоровя) від 07.07.2015 (поліс №000710) третій особі 1 медичних послуг було складено акт про надані медичні послуги №846 від 31.10.2015 на суму 20225,00 грн. за період з 26.10.2015 по 31.10.2015, а також акт про надані медичні послуги №869 від 07.11.2015 на суму 18292,00 грн. за період з 01.11.2015 по 03.11.2015 (копії актів долучені до позову).

Судом встановлено, що позивачем відповідно до актів про надані медичні послуги №846 від 31.10.2015 на суму 20225,00 грн. та №869 від 07.11.2015 на суму 18292,00 грн. було складено рахунки №846 від 31.10.2015 на суму 20225,00 грн. та №869 від 07.11.2015 на суму 18292,00 грн., відповідно (копії рахунків долучені до документів, поданих 24.05.2016).

Судом встановлено, що 15.09.2015 між ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Авеста Страхування» (довіритель) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Марс-Асистанс» (повірений, третя особа 2) було укладено договір доручення №15/09/2015, предметом якого є виконання повіреним від імені та за рахунок довірителя наступних дій: забезпечення надання асистанських послуг по організації медичної чи іншої допомоги застрахованим відповідачем особам на території України, на користь таких осіб згідно з Програмами добровільного медичного страхування (копія договору долучена відповідачем до відзиву та третьою особою 2 до відзиву).

За умовами п. 3 договору доручення №15/09/2015 від 15.09.2015, повірений зобовязується забезпечити асистанські послуги по договорам довірителя. В межах цього пункту повірений зобовязується, зокрема, забезпечити цілодобову роботу диспетчерського центру повіреного (мови спілкування: українська, російська, англійська) за телефонами: ; ; з метою: оперативного реагування на звернення та заявки клієнтів; попередження можливої шкоди здоровю клієнта та мінімізація збитків довірителя; організації надання невідкладної медичної допомоги; організації надання медичних послуг відповідно до програм добровільного медичного страхування; забезпечення повного супроводу застрахованих осіб (клієнтів) довірителя відповідно до договорів та програм страхування; надання інших послуг, передбачених цим договором та договорами страхування довірителя (п. 3.1.).

За змістом п. 6.1. договору доручення №15/09/2015 від 15.09.2015, останній набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом року.

Судом встановлено, що 01.10.2015 між ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Авеста Страхування» (довіритель) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Марс-Асистанс» (повірений, третя особа 2) було укладено Додаткову угоду №2 до договору доручення №15/09/2015 від 15.09.2015, за умовами якої сторони домовились про наступне: у звязку з тим, що термін дії найбільшого договору добровільного медичного страхування, а саме: договору страхування працівників Укргазбанку обмежений строком дії до 28 жовтня 2015 року, сторони дійшли згоди про те, що довіритель не формує Ротаційний фонд за всіма договорами добровільного медичного страхування, передбачений п.п. 5.3., 5.3.1 договору доручення, на окремих рахунках повіреного, до моменту переукладення договору медичного страхування працівників Укргазбанку на новий термін та не врегульовує і не відшкодовує збитки за рахунок довірителя, згідно з п. 3.5 договору доручення; П.п. 3.3.-3.5., 4.9., 5.3.1., 5.4., 5.4.1., 5.4.2., 5.5., 5.6. договору доручення не діють з моменту підписання Договору доручення до окремого узгодження Додатковою угодою.; обовязок повіреного обмежується тільки виконанням функцій диспетчерського центру, передбаченого п.п. 3, 3.1 від імені довірителя, а взаєморозрахунок сторін обмежується тільки сплатою комісійної винагороди повіреному, передбаченої п.п. 4.6, 4.7, 5.1 договору доручення за забезпечення повіреним надання диспетчерських послуг по організації медичної чи іншої допомоги застрахованих довірителем особам, передбаченим п. 3.1. договору доручення.

При цьому, судом встановлено, що відповідно до акту прийому-передачі телефонних ліній від 15.09.2015, складеного відповідачем та третьою особою 2, підписаного ними та скріпленого їх печатками, відповідач передав в користування, а третя особа 2 прийняла наступні телефонні лінії: ; 097-725-55-10; 050-912-62-68 (копія акту долучена до відзиву третьої особи 2).

Судом встановлено, що відповідно до акту прийому-передачі журналу моніторингу звернень застрахованих осіб та надання медичної допомоги та телефонних ліній від 30.11.2015, складеного відповідачем та третьою особою 2, підписаного ними та скріпленого їх печатками, третя особа 2 повернула, а відповідач прийняв журнал моніторингу звернень застрахованих осіб та надання медичної допомоги «СК «Авеста Страхування», а також наступні телефонні лінії: ; 097-725-55-10; 050-912-62-68 (копія акту долучена до відзиву третьої особи 2).

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає про невиконання відповідачем обовязку з оплати вартості наданих застрахованому у відповідача пацієнту ОСОБА_2 послуг за договором №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014 за актами про надані медичні послуги №846 від 31.10.2015 та №869 від 07.11.2015, у звязку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 38517,00 грн., яку і просить стягнути позивач. Також у звязку з неналежним виконанням відповідачем свого зобовязання з оплати вартості наданих за спірним договором послуг, позивач нарахував відповідачеві пеню у розмірі 5757,50 грн., 3% річних у розмірі 392,56 грн. та інфляційні збитки у розмірі 578,28 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 07.07.2015 між ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Авеста Страхування» (страховик) та ОСОБА_12 (страхувальник) було укладено договір №022/01.10/22.00/15/0956 добровільного медичного страхування (безперервне страхування здоровя), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, повязані з життям, здоровям та працездатністю застрахованої особи; страховим випадком визнається розлад здоровя застрахованої особи, пов'язаний з захворюванням, погіршенням стану здоровя цієї особи, у тому числі внаслідок нещасного випадку та професійного захворювання, загостренням хронічного захворювання, травмою, отруєнням, виникненням рецидиву, ускладненням після проведених медичних маніпуляцій, якщо це передбачено договором страхування, внаслідок якого виникає необхідність у зверненні страхувальника/застрахованої особи до медичного закладу, представника страховика (асистанської компанії) або диспетчерського центру для отримання консультативної або профілактичної допомоги, інших медичних послуг, передбачених Програмами страхування, згідно з якими укладено договір страхування (копія договору долучена до відзиву на позов).

При цьому, згідно з Додатком 1 «Список застрахованих осіб» до договору №022/01.10/22.00/15/0956 добровільного медичного страхування (безперервне страхування здоровя) від 07.07.2015, застрахованою за таким договором особою є, в тому числі, ОСОБА_2, третя особа 1 (номер страхового полісу 000710; період страхування 21.07.2015 по 20.07.2016).

Як встановлено судом, 26.10.2015 на підставі договору №022/01.10/22.00/15/0956 добровільного медичного страхування (безперервне страхування здоровя) від 07.07.2015 (поліс №000710) до позивача звернулась третя особа 1 у звязку з розладом здоровя, що, зокрема, підтверджується угодою на надання медичних послуг застрахованим особам від 26.10.2015, підписана пацієнтом ОСОБА_2, копія якої долучена до додаткових пояснень до відзиву, поданих позивачем 03.06.2016.

Як встановлено судом, 13.06.2014 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фірма Медіком» (виконавець, позивач) та ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Авеста Страхування» (замовник, відповідач) було укладено договір № ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг), предметом якого є надання виконавцем медичних послуг пацієнтам замовника.

За таких обставин, оскільки третя особа 1 є застрахованою особою за умовами договору №022/01.10/22.00/15/0956 добровільного медичного страхування (безперервне страхування здоровя) від 07.07.2015 (поліс №000710), що звернулась до позивача з вимогами надати медичні послуги у звязку з настанням страхового випадку в межах наявного страхового полісу, позивач, який заявив даний позов до відповідача, як страховика за договором добровільного страхування, повинен довести, що надання ним протягом жовтня-листопада 2015 року медичних послуг третій особі 1 відбулось в порядку, погодженому сторонами відповідно до умов договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014.

При цьому, суд зазначає, що за змістом п. 8.1. договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014, останній набирає чинності з моменту підписання і дійсний протягом одного року. У випадку відсутності письмового повідомлення однієї зі сторін про незгоду продовження дії договору, яке надається іншій стороні не пізніше як за 10 робочих днів до моменту закінчення чинності договору, дія даного договору продовжується автоматично на такий самий строк.

З огляду на ненадання учасниками судового процесу будь-яких доказів у підтвердження існування письмового повідомлення однієї зі сторін про незгоду продовження дії договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014, а факт дії останнього не заперечувався жодною з його сторін, суд дійшов висновку, що даний договір є чинним протягом періоду спірних правовідносин.

Як встановлено судом, згідно з п.п. 2.1.1., 2.1.3., 2.1.4., 2.1.6. договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014, виконавець зобовязується надавати медичні послуги пацієнтам замовника із залученням кваліфікованих спеціалістів з використанням сертифікованого обладнання; узгоджувати із замовником обсяг необхідної консультативної, діагностичної, медичної допомоги та/або медичних послуг застрахованій особі та перелік і кількість призначених у звязку із захворюванням медикаментів при кожному зверненні застрахованої особи, сторони погоджуються, що замовником здійснюється запис усіх телефонних розмов; запитувати замовника в підтвердження чинності страхового полісу та узгоджувати обсяг медичної допомоги, що буде відшкодовуватись замовником, якщо застрахована особа безпосередньо звернулась до виконавця за медичною допомогою, за телефонами ; надавати замовнику результати (висновки) наданих медичних послуг.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем протягом періоду з 26.10.2015 по 03.11.2015 було здійснено телефонні розмови щодо встановлення обставин чинності полісу №000710 та погодження надання медичних послуг ОСОБА_2, зокрема, обсягу надання таких послуг (диск із записом телефонних розмов було подано позивачем 24.05.2016). При цьому, на уточнююче запитання представника позивача, який здійснював телефонний дзвінок, щодо особи, якій телефонував такий представник, а саме, чи є така особа представником ТзДВ «Авеста Страхування», особа, що відповідала на такі дзвінки позивача, надала позитивну відповідь на дане запитання.

Так, дослідивши зміст поданих позивачем записів телефонних розмов, які, за його твердженням, відбувались з відповідачем, з урахуванням умов п.п. 2.1.3. та 2.1.6. договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014, відповідно до яких сторони погоджуються, що замовником здійснюється запис усіх телефонних розмов, за якими, власне, виконавець повинен узгоджувати обсяг медичної допомоги, що буде відшкодовуватись замовником, якщо застрахована особа безпосередньо звернулась до виконавця за медичною допомогою, суд зазначає, що особами, які приймали такі дзвінки-погодження були ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Так, відповідач, заперечуючи проти позову, зокрема, зазначав про те, що позивачем всупереч умовам договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014 не було погоджено з ним обсягу надання медичних послуг ОСОБА_2, а особи, які за твердженням позивача, здійснили таке погодження в телефонному режимі, у трудових чи цивільно-правових відносинах з відповідачем не перебувають.

В той же час, суд наголошує на тому, що до поданого 08.07.2016 відзиву на позовну заяву третьої особи 2 було долучено договір доручення від 01.08.2015 (за яким третя особа 2 доручає, а ОСОБА_10 бере на себе зобовязання від імені, за рахунок та за дорученням третьої особи 2 виконувати відповідні повноваження, в тому числі, діяти від імені, за завданням та в інтересах довірителя; оперативно приймати звернення та заявки клієнтів довірителя, що є застрахованими особами за договором добровільного медичного страхування), а також договір доручення від 01.09.2015 (за яким третя особа 2 доручає, а ОСОБА_13 бере на себе зобовязання від імені, за рахунок та за дорученням третьої особи 2 виконувати відповідні повноваження, в тому числі, діяти від імені, за завданням та в інтересах довірителя; оперативно приймати звернення та заявки клієнтів довірителя, що є застрахованими особами за договором добровільного медичного страхування). Так, власне, у своєму відзиві третя особа 2 підтвердила, що вказані особи є її представниками та приймали телефонні дзвінки-погодження від позивача.

Так, як встановлено судом, 15.09.2015 між ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Авеста Страхування» (довіритель) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Марс-Асистанс» (повірений, третя особа 2) було укладено договір доручення №15/09/2015, предметом якого є виконання повіреним від імені та за рахунок довірителя наступних дій: забезпечення надання асистанських послуг по організації медичної чи іншої допомоги застрахованим відповідачем особам на території України, на користь таких осіб згідно з Програмами добровільного медичного страхування (копія договору долучена відповідачем до відзиву та третьою особою 2 до відзиву).

За умовами п. 3 договору доручення №15/09/2015 від 15.09.2015, повірений зобовязується забезпечити асистанські послуги по договорам довірителя. В межах цього пункту повірений зобовязується, зокрема, забезпечити цілодобову роботу диспетчерського центру повіреного (мови спілкування: українська, російська, англійська) за телефонами: ; ; з метою: оперативного реагування на звернення та заявки клієнтів; попередження можливої шкоди здоровю клієнта та мінімізація збитків довірителя; організації надання невідкладної медичної допомоги; організації надання медичних послуг відповідно до програм добровільного медичного страхування; забезпечення повного супроводу застрахованих осіб (клієнтів) довірителя відповідно до договорів та програм страхування; надання інших послуг, передбачених цим договором та договорами страхування довірителя (п. 3.1. договору доручення №15/09/2015 від 15.09.2015).

За змістом п. 6.1. договору доручення №15/09/2015 від 15.09.2015, останній набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом року.

Як встановлено судом, 01.10.2015 між ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Авеста Страхування» (довіритель) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Марс-Асистанс» (повірений, третя особа 2) було укладено Додаткову угоду №2 до договору доручення №15/09/2015 від 15.09.2015, за умовами якої сторони домовились, зокрема, про те, що обовязок повіреного обмежується тільки виконанням функцій диспетчерського центру, передбаченого п.п. 3, 3.1 від імені довірителя, а взаєморозрахунок сторін обмежується тільки сплатою комісійної винагороди повіреному, передбаченої п.п. 4.6, 4.7, 5.1 договору доручення за забезпечення повіреним надання диспетчерських послуг по організації медичної чи іншої допомоги застрахованих довірителем особам, передбаченим п. 3.1. договору доручення.

Як встановлено судом, відповідно до акту прийому-передачі телефонних ліній від 15.09.2015, складеного відповідачем та третьою особою 2, підписаного ними та скріпленого їх печатками, відповідач передав в користування, а третя особа 2 прийняла наступні телефонні лінії: ; 097-725-55-10; 050-912-62-68 (копія акту долучена до відзиву третьої особи 2).

Як встановлено судом, відповідно до акту прийому-передачі журналу моніторингу звернень застрахованих осіб та надання медичної допомоги та телефонних ліній від 30.11.2015, складеного відповідачем та третьою особою 2, підписаного ними та скріпленого їх печатками, третя особа 2 повернула, а відповідач прийняв журнал моніторингу звернень застрахованих осіб та надання медичної допомоги «СК «Авеста Страхування», а також наступні телефонні лінії: ; 097-725-55-10; 050-912-62-68 (копія акту долучена до відзиву третьої особи 2).

Суд зазначає, що відповідно до поданих 03.06.2016 пояснень позивача, працівники останнього в телефонному режимі за телефонним номером цілодобового сервісного центру повідомляли представникам відповідача про те, що до позивача на лікування надійшов пацієнт ОСОБА_2 та узгоджували обсяг надання йому медичних послуг.

Суд відзначає, що телефонна лінія за вказаним позивачем номером була передана третій особі 2 за актом прийому-передачі телефонних ліній від 15.09.2015 та була повернута відповідачу 30.11.2015 за актом прийому-передачі журналу моніторингу звернень застрахованих осіб та надання медичної допомоги та телефонних ліній, тобто у спірний період, протягом якого, за твердженням позивача, надавались застрахованій у відповідача особі медичні послуги (період з 26.10.2015-03.11.2015), телефонна лінії: знаходилась у користуванні третьої особи 2.

З огляду на вищенаведене, оскільки ОСОБА_13 та ОСОБА_10 - представники третьої особи 2, яка, в свою чергу, уповноважена забезпечити цілодобову роботу диспетчерського центру повіреного за телефонами: ; (097) 725-55- 10; з метою оперативного реагування на звернення та заявки клієнтів, попередження можливої шкоди здоровю клієнта та мінімізації збитків довірителя, організації надання невідкладної медичної допомоги, здійснювали прийняття телефонних дзвінків-погоджень обсягу надання третій особі 1 медичних послуг від позивача, суд дійшов висновку, що звернення останнього в межах періоду 26.10.2015-03.11.2015 саме до третьої особи 2 з метою узгодження обсягу надання медичних послуг, з огляду на існування договору доручення №15/09/2015 від 15.09.2015, є зверненням до належної особи в розумінні п.п. 2.1.3., 2.1.4. договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014.

При цьому, дослідивши зміст поданих позивачем записів телефонних розмов, здійснених у період з 26.10.2015 по 03.11.2015 щодо погодження обсягу надання позивачем медичних послуг третій особі 1, суд зазначає, що представниками третьої особи 2 (ОСОБА_13 та ОСОБА_10А.) було повністю погоджено запитаний позивачем обсяг надання протягом 26.10.2015 по 03.11.2015 медичних послуг ОСОБА_2: діагностичних, консультаційних та лікувальних послуг.

Власне, як зазначає третя особа 2 у поданому відзиві та поясненнях, нею було погоджено обсяг надання позивачем медичних послуг третій особі 1, застрахованій на підставі договору №022/01.10/22.00/15/0956 добровільного медичного страхування (безперервне страхування здоровя) від 07.07.2015 (поліс №000710), на загальну суму 38517,00 грн.

Так, як встановлено судом, позивачем на підтвердження надання застрахованій у відповідача за договором №022/01.10/22.00/15/0956 добровільного медичного страхування (безперервне страхування здоровя) від 07.07.2015 (поліс №000710) третій особі 1 медичних послуг було складено акт про надані медичні послуги №846 від 31.10.2015 на суму 20225,00 грн. за період з 26.10.2015 по 31.10.2015, а також акт про надані медичні послуги №869 від 07.11.2015 на суму 18292,00 грн. за період з 01.11.2015 по 03.11.2015 (копії актів долучені до позову).

Як встановлено судом, позивачем відповідно до актів про надані медичні послуги №846 від 31.10.2015 на суму 20225,00 грн. та №869 від 07.11.2015 на суму 18292,00 грн. було складено рахунки №846 від 31.10.2015 на суму 20225,00 грн. та №869 від 07.11.2015 на суму 18292,00 грн., відповідно (копії рахунків долучені до документів, поданих 24.05.2016).

Суд наголошує, що первинні докази фактичного надання позивачем медичних послуг ОСОБА_2 у період з 26.10.2015 по 03.11.2015 витребовувались у позивача ухвалами суду від 29.04.2016, від 17.06.2016, власне, ОСОБА_2 було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Водночас, у поданих 07.07.2016 поясненнях позивач зазначав про те, що повна інформація про перелік наданих послуг пацієнту ОСОБА_2 містяться в історії хвороби такого пацієнта і в порядку ст. 40 Основ законодавства України про охорону здоровя є лікарською таємницею.

В той же час, як встановлено судом, за змістом п. 3.3. договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014, документація замовнику надається виконавцем не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, наступне: рахунок-фактуру, акт виконаних робіт із печаткою виконавця в 2 екземплярах із зазначенням дати обслуговування, прізвища, імя та по-батькові, номера страхового полісу пацієнта, діагнозу, переліку проведених консультацій, обстежень, процедур, а також надається податкова накладна не рідше одного разу на місяць і не пізніше останнього дня місяця.

За таких обставин, умови договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014 щодо підтвердження обставин фактичного надання позивачем медичних послуг особам, застрахованим у відповідача, не передбачають певного специфічного (особливого) порядку підтвердження таких обставин, натомість достатнім доказом у підтвердження виконання позивачем своїх обовязків з надання медичних послуг застрахованим особам відповідача, з огляду на зміст п. 3.3. даного договору, є акт виконаних робіт із печаткою виконавця в 2 екземплярах із зазначенням дати обслуговування, прізвища, імя та по-батькові, номера страхового полісу пацієнта, діагнозу, переліку проведених консультацій, обстежень, процедур.

Дослідивши зміст акту про надані медичні послуги №846 від 31.10.2015 на суму 20225,00 грн. за період з 26.10.2015 по 31.10.2015, а також акту про надані медичні послуги №869 від 07.11.2015 на суму 18292,00 грн. за період з 01.11.2015 по 03.11.2015, суд зазначає, що вказані акти містять відомості про дати обслуговування пацієнта ОСОБА_2 (26.10.2015-03.11.2015), номер полісу (№ 000710), діагноз пацієнта, перелік проведених консультацій, процедур, обстежень, а отже є належним документом в розумінні п. 3.3. договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014.

Крім того, у судовому засіданні 15.07.2016 представником позивача було подано суду податкові накладні відносно податкових зобовязань позивача (платника податку на підставі договору про надання послуг від 13.06.2014 №ПР-00004), а саме: №37 від 07.11.2015 на суму 12791,98 грн., №172 від 31.10.2015 на суму 7625,00 грн., №171 від 31.10.2015 на суму 12600,00 грн., №36 від 07.11.2015 на суму 5500,02 грн., №46 від 07.11.2015 на суму 3187,00 грн.

З огляду на вищенаведене, суд приймає надані позивачем докази як належні докази в підтвердження обставин надання третій особі 1 (застрахованій у відповідача особі) медичного обслуговування у період з 26.10.2015 по 03.11.2015, за умовами договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014.

Позивач зазначає, що акт про надані медичні послуги №846 від 31.10.2015 на суму 20225,00 грн. за період з 26.10.2015 по 31.10.2015 та рахунок №846 від 31.10.2015 на суму 20225,00 грн. було передано представнику відповідача ОСОБА_8 12.11.2015, а акт про надані медичні послуги №869 від 07.11.2015 на суму 18292,00 грн. за період з 01.11.2015 по 03.11.2015 та рахунок №869 від 07.11.2015 на суму 18292,00 грн. представнику відповідача ОСОБА_7 26.11.2015.

Суд зазначає, що 24.05.2016 позивачем було надано додаткові документи по справі, в тому числі, лист-розписку ОСОБА_8 про отримання 12.11.2015 документів за жовтень, а також таблицю-реєстр про отримання 26.11.2015 актів і рахунків за листопад ОСОБА_7

Суд відзначає, що суду не надано доказів виставлення позивачем рахунків та передання актів відповідачеві за будь-якими іншими договорами (та в цілому передачі будь-яких інших документів відповідача), водночас у судових засіданнях та поданих поясненнях представник відповідача неодноразово підтверджував, що особи, які вказані у листі-розписці та таблиці-реєстрі, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є працівниками відповідача, заперечуючи при цьому факт отримання ними саме актів про надані медичні послуги №846 від 31.10.2015 та №869 від 07.11.2015 та рахунків №846 від 31.10.2015 та №869 від 07.11.2015.

З цього приводу суд наголошує, що відповідачем, який в обґрунтування своїх заперечень в частині відсутності підстав для стягнення 38517,00 грн. як вартості наданих послуг зазначає про непередання позивачем відповідачеві спірних актів надання послуг, не надано суду будь-яких інших документів, які імовірно могли бути обєктом передачі представникам відповідача ОСОБА_8 та ОСОБА_7 12.11.2015 та 26.11.2015.

При цьому, на вимогу суду відповідачем 07.07.2016 було надано роздруківку з електронного журналу вхідної кореспонденції відповідача, у якій будь-які листи/акти/рахунки від позивача не вказані, що, однак не спростовує обставин отримання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (12.11.2015 та 26.11.2015) документів від позивача, відповідно до листа-розписки та таблиці-реєстру.

За таких обставин, за відсутності доказів отримання представниками відповідача будь-яких інших документів від позивача, враховуючи презумпцію добросовісності поведінки позивача (за умови її не спростування відповідачем), суд дійшов висновку, що працівниками позивача ОСОБА_8 та ОСОБА_7, відповідно до листа-розписки від 12.11.2015 та таблиці-реєстру від 26.11.2015, відповідно, було отримано саме акти про надані медичні послуги №846 від 31.10.2015 та №869 від 07.11.2015 та рахунки №846 від 31.10.2015 та №869 від 07.11.2015.

Щодо доводів відповідача стосовно непогодження сторонами договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014 вартості надання позивачем медичних послуг через непідписання сторонами прейскуранту цін, що вказаний як Додаток №1 до спірного договору, суд зазначає таке.

Як встановлено судом, згідно з п. 3.1. договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014 вартість медичних послуг вказана в Додатку №1 до Договору.

При цьому, пунктом 9.1. договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014 передбачено, що його невідємною частиною є Прейскурант цін (Додаток 1).

В той же час, як зазначали представники позивача та відповідача, ними, як сторонами названого договору, не було підписано та, відповідно, погоджено Додаток 1 до договору, який повинен містити прейскурант цін (вартість/тарифи надання позивачем медичних послуг застрахованим у відповідача пацієнтам).

За змістом ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору (ч. 4 ст. 632 Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що договір медичного обслуговування загалом за своєю правовою природою є публічним договором (ст. 633 Цивільного кодексу України), договором приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу України), оскільки заклад медичного обслуговування бере на себе обов'язок здійснювати надання медичних послуг кожному, хто до нього звернеться, на підставі договору, умови якого встановлені закладом медичного обслуговування у формулярах або інших стандартних формах (в тому числі і вартість надання послуг), який укладається лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, без можливості запропонувати свої умови договору.

При цьому, укладений сторонами договір №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014 є договором на користь третьої особи будь-якої застрахованої у відповідача особи (ст. 636 Цивільного кодексу України).

Так, позивач в силу специфіки своєї діяльності є юридичною особою, що здійснює надання послуг медичного обслуговування та має власні затверджені тарифи медичного обслуговування, які, зокрема, було подано до суду позивачем 07.07.2016 та 14.07.2016 (Прайс-лист послуг від 26.06.2014).

Суд зазначає, що третя особа 2, як повірений відповідача на підставі договору доручення №15/09/2015 від 15.09.2015, погодила з позивачем обсяг надання третій особі 1 медичної допомоги у спірний період, будь-яких заперечень чи уточнень щодо вартості/тарифів таких послуг надано не було, у звязку з чим суд дійшов висновку, що фактичне погодження вартості надання медичних послуг за тарифами, діючими у позивача в момент замовлення послуги, відбулось в момент узгодження з відповідачем, від імені якого діяла третя особа 2, обсягу надання позивачем таких послуг, з огляду на що суд вважає застосування позивачем до даних правовідносин прейскуранту цін на послуги, що були надані третій особі 1, обґрунтованим (даний прейскурант було долучено позивачем 07.07.2016 та 14.07.2016), за відсутності доказів погодження сторонами інших тарифів медичних послуг позивача за договором №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014 чи існування інших тарифів позивача у період надання медичних послуг третій особі.

Окрім того, як зазначено в ч. 4 ст. 632 Цивільного кодексу України, якщо ціна у договорі не встановлена, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні послуги, а тому, за відсутності доказів того, що встановлені позивачем, який є особою, що здійснює надання медичних послуг, ціни (Прайс-лист послуг від 26.06.2014) не є звичайними цінами на аналогічні послуги на момент надання відповідної послуги в розумінні даної статті, застосування цін, які вказані у Прайс-листі послуг від 26.06.2014 у даному випадку є обґрунтованим.

При цьому, як зазначає позивач, Прайс-лист послуг від 26.06.2014 було передано представнику відповідача ОСОБА_7 02.11.2015.

Так, з поданого 14.07.2016 позивачем реєстру отримання, оформленого у вигляді таблиці, вбачається, що 02.11.2015 представником ОСОБА_7 (працівник відповідача, з огляду на встановлені вище обставини) було отримано документи («прайсы ЧП +ООО»), що, з огляду на відсутність доказів у підтвердження отримання представником відповідача будь-яких інших документів, дає підстави для висновку, що відповідач був обізнаний у питанні вартості надання позивачем медичних послуг.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, за змістом п. 3.4. договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014, замовник перераховує на розрахунковий рахунок виконавцю суму за фактом надання медичних послуг пацієнтам замовника один раз на місяць протягом 14 банківських днів із часу отримання оригіналу рахунку виконавця та іншої документації, вказаної в п. 3.2. договору у відповідності з обсягом допомоги, наданої пацієнту, та цінами, наданими в Додатку 1 до цього договору.

При цьому, суд зазначає, що п. 3.2. договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014 передбачає, що розрахунки за договором здійснюються в національній валюті України, натомість жодного переліку документації, наявність якої слугує підставою для майбутніх розрахунків замовника з виконавцем в порядку п. 3.4. договору, вказаний пункт (п. 3.2.) не містить, у звязку з чим суд дійшов висновку, що в п. 3.4. даного договору при посиланні сторін на перелік необхідної документації має місце описка, насправді ж сторони розуміли п. 3.3. цього договору, який передбачає перелік документації, яка надається замовнику виконавцем (рахунок-фактура, акт виконаних робіт із печаткою виконавця в 2 екземплярах із зазначенням дати обслуговування, прізвища, імя та по-батькові, номера страхового полісу пацієнта, діагнозу, переліку проведених консультацій, обстежень, процедур податкова накладна не рідше одного разу на місяць і не пізніше останнього дня місяця).

В той же час, суд зазначає, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, а тому обставина надання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, а отже, наявність або відсутність рахунку-фактури в будь-якому разі не звільняє боржника від обовязку зі сплати вартості наданих послуг (постанова Верховного суду України від 29 вересня 2009 року).

Разом з тим, з огляду на висновки суду щодо отримання 12.11.2015 відповідачем акту про надані медичні послуги №846 від 31.10.2015 на суму 20225,00 грн. та рахунку №846 від 31.10.2015 на суму 20225,00 грн., а також 26.11.2015 акту про надані медичні послуги №869 від 07.11.2015 на суму 18292,00 грн. та рахунку №869 від 07.11.2015 на суму 18292,00 грн., з урахуванням того, що згідно з п. 3.4. договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014 замовник перераховує на розрахунковий рахунок виконавцю суму за фактом надання медичних послуг пацієнтам замовника протягом 14 банківських днів із часу отримання оригіналу рахунку виконавця та іншої документації (зокрема, акту виконаних робіт із печаткою виконавця в 2 екземплярах із зазначенням дати обслуговування, прізвища, імя та по-батькові, номера страхового полісу пацієнта, діагнозу, переліку проведених консультацій, обстежень, процедур), суд дійшов висновку, що строк виконання відповідачем обовязку зі сплати вартості наданих позивачем послуг є таким, що настав, а саме: останнім днем для сплати вартості послуг за актом №846 від 31.10.2015 на суму 20225,00 грн. був 02.12.2015, а за актом №869 від 07.11.2015 на суму 18292,00 грн. 16.12.2015.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Таким чином, зазначені вище докази підтверджують, що у відповідача виникла обовязок зі сплати вартості наданих позивачем за договором №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014 послуг у розмірі 38517,00 грн., вказаний факт відповідачем не спростовано.

Наявність та обсяг заборгованості ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Авеста страхування" за договором №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014 у розмірі 38517,00 грн. за актом про надані медичні послуги №846 від 31.10.2015 та актом про надані медичні послуги №869 від 07.11.2015 підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, зокрема, відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у вказаному розмірі, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фірма Медіком" до ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Авеста страхування" в частині стягнення 38517,00 грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи позивача стосовно усталеної практики сторін та визначеного договором №022/01.10/22.00/15/0956 добровільного медичного страхування (безперервне страхування здоровя) спеціального порядку підтвердження факту надання застрахованій особі медичних послуг судом не приймаються, оскільки умови даного договору не поширюють свою дію на правовідносини позивача та відповідача в межах укладеного між ними договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014, який, в свою чергу, не встановлює обовязку виконавця з надання замовнику в якості підтвердження факту надання послуг відповідних первинних документів (лікарняний лист, довідка медичного закладу щодо діагнозу та тривалості лікування застрахованої особи, медична картка або витяг з історії хвороби тощо), а існування так-званої усталеної практики сторін в будь-якому разі не може нівелювати визначений договором порядок вчинення сторонами відповідних дій.

Крім того, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 392,56 грн. 3% річних за період з 17.12.2015 по 18.04.2016 та 578,28 грн. інфляційних збитків за період з січня 2016 року по березень 2016 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що він є обґрунтованим, таким, що відповідає матеріалам справи та вимогам чинного законодавства, враховує умови п. 3.4. договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014 щодо строку оплати (14 банківських днів з моменту отримання документів), у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фірма Медіком" до ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Авеста страхування" в частині стягнення 3% річних у розмірі 392,56 грн. та інфляційних втрат у розмірі 578,28 грн. підлягають задоволенню повністю.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань щодо оплати вартості наданих послуг за договором №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 5757,50 грн. пені за період з 17.12.2015 по 18.04.2016.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з статтею 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За змістом п. 4.4. договору №ПР-00004 про надання медичної допомоги (послуг) від 13.06.2014, у випадку несвоєчасної сплати виконаних робіт (медичних послуг), замовник додатково сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день затримки, а виконавець залишає за собою право без попередження припинити прийом пацієнтів замовника та їх біологічного матеріалу до повного погашення заборгованості при умові попередження замовника за три календарні дні.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що він здійснений в межах шестимісячного строку від дня, коли зобовязання мало бути виконано (за актом №846 від 31.10.2015 на суму 20225,00 грн. 02.12.2015, а за актом №869 від 07.11.2015 на суму 18292,00 грн. 16.12.2015), однак є арифметично неправильним. За таких обставин, суд, здійснивши перерахунок пені за заявлений позивачем період, зазначає, що стягненню з ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Авеста страхування" на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фірма Медіком" підлягає пеня в розмірі 5747,22 грн., а тому позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фірма Медіком" в цій частині підлягає задоволенню частково, у зазначеній сумі.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, суд зазначає, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Так, позивачем заявлено до стягнення суму 45245,34 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Як передбачено ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», мінімальна заробітна плата у 2016 році становить у місячному розмірі з 1 січня 1378 гривень.

Судом встановлено, що позивачем сплачено суму судового збору за розгляд даного позову 1978,00 грн. (згідно з платіжним дорученням № 10870 від 05.04.2016 на суму 1978,00 грн.), в той час як сума судового збору за розгляд судом майнової вимоги про стягнення 45245,34 грн. повинна складати 1378,00 грн., а отже позивачем надмірно сплачено суму судового збору в розмірі 600,00 грн.

За таких обставин, з огляду на встановлені судом обставини надмірної сплати позивачем суми судового збору в розмірі 600,00 грн., у випадку подання позивачем відповідного клопотання про повернення суми надмірно сплаченого ним судового збору у розмірі 600,00 грн., вказана сума судового збору підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Авеста Страхування» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 40У; ідентифікаційний код: 35744243) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фірма Медіком» (04201, м. Київ, вул. Кондратюка Юрія, 8; ідентифікаційний код: 19261810) суму основного боргу у розмірі 38517 (тридцять вісім тисяч пятсот сімнадцять) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 392 (триста девяносто дві) грн. 56 коп., інфляційні втрати у розмірі 578 (пятсот сімдесят вісім) грн. 28 коп., пеню у розмірі 5747 (пять тисяч сімсот сорок сім) грн. 22 коп. та судовий збір у розмірі 1377 (одна тисяча триста сімдесят сім) грн. 69 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 20.07.2016

Суддя І.М. Отрош