ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2016 р. Справа № 925/374/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Довганя К.І.., за участю секретаря судового засідання Петрик І.О., за участю представників сторін: позивача не зявився , відповідача ОСОБА_1 за довіреністю, розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Лани Христинівщини, Черкаська область, м. Христинівка до приватного підприємства Уманське бюро Експертиз, Черкаська область, м. Умань, про стягнення 1001886,06грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 1001886,06грн. за договором переуступки боргу за № 02/07/12.

Представник позивача був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, однак в судове засідання не зявився, направив до суду клопотання в якому просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача проти позову заперечував повністю. Заперечення вмотивовано тим, що розрахунок за умовами вказаного позивачем договору був проведений повністю і заборгованість відсутня. Крім того представник відповідача вказав на пропуск позивачем строку позовної давності щодо заявленої вимоги.

Позивачем подано також клопотання про призначення судової експертизи з метою встановлення дійсності відтиску печатки позивача на прибуткових касових ордерах, на які посилається відповідач.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги заперечив, посилаючись на повну оплату боргу. Представником подано суду оригінали прибуткових касових ордерів про оплату боргу, оригінали видаткових касових ордерів відповідача про видачу готівкових коштів для оплати боргу, нотаріально посвідчену заяву бувшого директора позивача гр. ОСОБА_2 про підписання ним особисто договорів переуступки боргу від 27.02.12 №27/02/12, від 02.07.12 №02/07/12 та додаткової угоди до нього від 03.07.12, отримання грошових коштів в рахунок погашення зобовязання відповідача за цим договором.

Суд, заслухавши представника відповідача, враховуючи заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю Лани Христинівщини постановою господарського суду Черкаської області від 17.12.2015р. у справі №925/1204/15 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

02.07.2012р. між ТОВ Лани Христинівщини (позивач), ПП Уманське бюро експертиз (відповідач) та ПАТ Еталон (боржник) був укладений договір переуступки боргу за №02/07/12 (далі Договір). Згідно спірного договору початковий кредитор ТОВ Лани Христинівщини передав новому кредитору, а новий кредитор ПП Уманське бюро експертиз прийняв на себе право вимоги на загальну суму 1001886,06 грн.

Відповідно до п. 1.2 Договору по даному договору новий кредитор одержує право (замість початкового кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобовязань в сумі 1001886,06грн. у строки, передбачені договором, але не пізніше ніж 31 грудня 2012 року.

На виконання умов договору між початковим кредитором, новим кредитором та боржником (ПАТ Еталон) підписано тристоронній акт прийому-передачі заборгованості №1.

Строк оплати винагороди позивачу договором визначено до 31.12.2014р. п. 1.5 договору.

За твердженням позивача, відповідач свого обовязку щодо оплати винагороди на умовах договору не виконав.

Однак судом встановлено, що 03.07.12 ТОВ Лани Христинівщини, ПП Уманське бюро експертиз та ПАТ Еталон було укладено додаткову угоду до договору переуступки боргу за №02/07/12, відповідно до якої внесено зміну до п. 1.5 договору та викладено його в наступній редакції» В свою чергу новий кредитор зобовязується сплати ти початковому кредитору винагороду в розмірі 10% від суми боргу, а саме 100188,61 грн. в строк не пізніше 31.12.12.»

Відповідач виконав свої зобовязання за договором, сплативши позивачу 100188,61грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера №03 від 06.12.2012 та №19 від 21.012.2012.

Оцінивши доводи сторін, наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Предметом спору у справі є визначена позивачем вимога примусового стягнення 1001886,06грн. боргу (як винагорода) за договором відступлення права вимоги. Предмет спору не змінювався та не доповнювався.

Відносини між сторонами суд розцінює як відносини відступлення права вимоги на підставі письмового оплатного двостороннього консенсуального строкового договору переуступки боргу №02/07/12 від 02.07.2012р. та додаткової угоди до нього від 03.07.12, що відповідає приписам ст. 11 та гл. 47 ЦК України (ст. 512 ЦК).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням (стаття 516 Цивільного кодексу України).

Зобов'язанням, згідно статті 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

В силу положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України

Договір №02/07/12 від 02.07.2012р. та додаткова угода до нього є чинними, не визнаний судом недійсним. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Відповідачем подано суду докази на підтвердження факту проведення розрахунку з позивачем на умовах Договору.

Клопотання позивача про призначення судової експертизи суд вважає безпідставним, виходячи з наступного.

Клопотання обґрунтоване сумнівами в періоді виготовлення спірних документів. Представник вважає, що документи про проведення розрахунку з позивачем оформлені відповідачем значно пізніше, а гр.гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 умисно не передають ліквідатору печатку підприємства та бухгалтерську документацію позивача.

Представник позивача припускає, що підписи від імені гр. ОСОБА_2 на спірних документах виконані не гр. ОСОБА_2 Надано також перелік питань експертам-криміналістам. Представник позивача пропонує суду витребувати докази на користь позивача, зібрати їх, відібрати вільні та експериментальні зразки почерку, підпису посадовців, відтиску печаток підприємства тощо.

Представник відповідача клопотання заперечив та вказує на заяву гр. ОСОБА_2 про підписання ним спірних документів. Також зазначає, що твердження позивача ґрунтуються лише на припущеннях. В матеріалах справи відсутні будь-які інші документи, які можна порівнювати зі спірними первинними документами відповідача.

Суд вважає дане клопотання безпідставним, оскільки воно ґрунтується лише на припущеннях та не підкріплене доказами. Крім того в матеріалах справи наявні докази на підтвердження проведення відповідачем розрахунку на виконання умов договору.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, то суд виходить із наступного.

Суд враховує приписи Постанови Пленуму ВГСУ від 29 травня 2013р. №10 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів:

2.2. За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача з мотивів відсутності порушення прав заявника.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Позивач не довів свої вимоги належними доказами в розумінні положень ст.ст. 33, 34 ГПК України.

Відповідач спростував вимоги позивача в належний спосіб.

В задоволенні позову належить відмовити повністю з мотивів безпідставності та недоведеності вимог.

Керуючись ст. ст.82, 84, 85 ГПК України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 13.07.2016р.

Суддя К.І.Довгань