ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.07.2016 Справа №905/1748/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ, ,

до відповідача, Комунального підприємства «Макіївтепломережа», м.Макіївка Донецької області, ,

про стягнення 14 509 993,19 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: не зявився, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ, звернулась до господарського суду Донецької області з позовною заявою №31/13-1817 від 13.05.2016р. до Комунального підприємства «Макіївтепломережа», м.Макіївка Донецької області, про стягнення 14 509 993,19 грн., у тому числі 3% річних за період з 13.05.2013р. по 31.03.2016р. в сумі 1671964,45 грн., суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за період з жовтня 2013р. по квітень 2016р. у розмірі 12838028,74 грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1748/16 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 23.05.2016р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/1748/16.

В подальшому розгляд справи відкладався відповідно до приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору поставки природного газу для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання №06/09-1585ТЕ-8 від 23.09.2009р. із відповідачем, несвоєчасне виконання останнім за ним своїх зобовязань з оплати вартості поставленого природного газу та на тривале невиконання рішення господарського суду Донецької області від 23.06.2011р. у справі №7/41, внаслідок чого виникли підстави для донарахування 3% річних за період з 13.05.2013р. по 31.03.2016р. та інфляційних витрат з жовтня 2013р. по квітень 2016р.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано у копіях: договір поставки природного газу для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання №06/09-1585ТЕ-8 від 23.09.2009р. з додатковими угодами №1 від 21.12.2009р., №2 від 11.07.2011р., рішення господарського суду Донецької області від 23.06.2011р. у справі №7/41, від 28.05.2013р. у справі №905/2483/13, правоустановчі документи підприємства позивача, розрахунок боргу станом на 31.03.2016р., витяг з сайту Міністерства юстиції України «Безкоштовний запит» відносно відповідача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.11-16, 525, 526, 598, 599, 611, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 202, 216-217, 264-265 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 2, 12, 35, 54-57, 61, 64, 66, 67, 82-85 Господарського процесуального кодексу України.

06.06.2016р. представником позивача через канцелярію господарського суду Донецької області подано письмові пояснення №31/13-2117 від 03.06.2016р., у яких підтримав позовні вимоги у повному обсязі та пояснив, що відправити розширений акт звірки станом на травень 2016р. відповідачу неможливо, з огляду на знаходження останнього на території проведення антитерористичної операції.

До пояснень додано акт звірки розрахунків від 01.06.2016р. станом на 01.05.2016р. по договору 06/09-1585-ТЕ-8, а також у копіях: безкоштовний запит з сайту Міністерства юстиції України від 03.06.2016р. щодо відповідача, роздруківка з сайту УДППЗ «Укрпошта» від 03.06.2016р., довіреність на представника.

Документи долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 05.07.2016р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 05.07.2016р. не зявився, причин неявки не повідомив, витребувані судом документи не надав.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, а також належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні, ґрунтуючись на положеннях ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно приписів ст.35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи є преюдиціальними та не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Як свідчать матеріали справи, 01.09.2011р. Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ, звернулась до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства «Макіївтепломережа», м.Макіївка Донецької області, основного боргу у сумі 62969092,22 грн., пені за період з 01.09.2010р. по 01.03.2011р. в сумі 4923942,61 грн., інфляційних нарахувань за період з 12.12.2009р. по 01.01.2011р. в сумі 5276307,74 грн. та 3% річних за період з 11.12.2009р. по 01.03.2011р. в сумі 2092109,70 грн. за поставлений природний газ за договором №06/09-1585-ТЕ-8 від 23.09.2009р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 23.06.2011р. у справі №7/41 означені позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з Комунального підприємства «Макіївтепломережа», м.Макіївка Донецької області, на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ, 62969092,22 грн. заборгованості за спожитий природний газ, пеню у сумі 3 939 154,08грн., інфляційні у розмірі 5 276 307,74грн., 3% річних у розмірі 2 092 109,70грн., а також 25 550,00грн. державного мита, 236,00грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Окрім того, Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ, зверталась до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального підприємства «Макіївтепломережа», м.Макіївка Донецької області, про стягнення 5172048 грн. 08 коп., з яких: 3070980 грн. 79 коп. сума 3% річних нарахованих за період з 02.03.2011р. по 29.03.2013р.; 2101067 грн. 24 коп. сума інфляційних втрат нарахованих за період з лютого 2011р. по лютий 2013р.

Дана позовна заява прийнята судом до розгляду та порушено провадження по справі №905/2483/13.

За результатами розгляду означеного позову, рішенням господарського суду Донецької області від 28.05.2013р. по справі №905/2483/13 позовні вимоги задоволено частково та з Комунального підприємства «Макіївтепломережа», м.Макіївка Донецької області, на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ, стягнуто 5034173 грн. 11 коп., яка складається із суми 3% річних нарахованих за період з 02.03.2011р. по 29.03.2013р. у розмірі 2933105 грн. 87 коп.; суми інфляційних втрат нарахованих за період з лютого 2011р. по лютий 2013р. у розмірі 2101067 грн. 24 коп., а також судовий збір у сумі 66 982 грн. 50 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 30.07.2013р. рішення господарського суду Донецької області від 28.05.2013р. у справі №905/2483/13 залишено без змін.

Дослідив перелічені вище процесуальні документи, слідує встановлення ними факту неналежного виконання обовязку відповідачем щодо оплати отриманого газу у період листопад-грудень 2009р. та січень-квітень 2010р. газ та наявність боргу останнього перед позивачем у сумі 19363542, 59 грн. станом на 28.05.2013р. До того ж, досліджена та задоволена частково вимога, зокрема, щодо стягнення з відповідача нарахованих 3% річних, з огляду на порушення строків оплати вказаного основного грошового зобовязання та приписи ст.625 Цивільного кодексу України, періодом розрахунку визначено перебіг часу з 02.03.2011 року по 29.03.2013 року, а також задоволені вимоги про стягнення інфляційних втрат, нарахованих за період з лютого 2011р. по лютий 2013р.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

23.09.2009р. між Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (Постачальник) та Комунальним підприємством «Макіївтепломережа» (Покупець) був укладений договір поставки природного газу для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання №06/09-1585 ТЕ-8.

Відповідно до п.1.1 Договору, Постачальник зобовязується передати у власність покупцю природний газ за наявності його обсягів, а покупець зобовязується прийняти від постачальника та оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у ст.2 цього договору.

Постачальник передає покупцю в період з 01 жовтня 2009р. по 31.12.2009р. природний газ в обсязі до 36857 тис.куб.м., в тому числі по місяцях: жовтень - 4800 тис.куб.м., листопад - 14027 тис.куб.м., грудень - 18036 тис.куб.м., а разом 36857 тис.куб.м. (п.2.1 договору).

Відповідно до п.4.4 договору обсяг газу, визначений згідно з п.4.3 цього договору, є підставою для визначення обсягу газу, переданого за цим договором в пунктах приймання-передачі. Приймання-передачі газу, поставленого постачальником покупцеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги спожитого газу, його ціна та вартість. Акт приймання-передачі газу складається за встановленою формою на підставі технічних актів приймання передачі газу між газотранспортним підприємством та споживачами з урахуванням планового обсягу поставки, наданого постачальником.

Пунктом 5.1 договору сторони визначили ціну за 1000куб.м природного газу 727,32грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 872,78грн.

Загальна вартість цього договору складається із сум вартості місячних поставок газу.

Згідно із п.6.1 Договору, оплата за газ згідно п.5.1 проводиться грошовими коштами у такому порядку:

- перша оплата в розмірі 34 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів газу проводиться не пізніше 10 числа поточного місяця;

- подальші оплати проводяться плановими платежами по 33 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів газу до 20 та 30 (31) числа поточного місяця.

Остаточний розрахунок за фактично спожиті обсяги газу здійснюються на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

У платіжних дорученнях покупець повинен обовязково зазначити номер договору, дату його підписання, призначення платежу. За наявності заборгованості покупця за цим договором постачальник зараховує кошти, що надійшли від покупця як погашення заборгованості за газ, поставлений у минулі періоди за цим договором, незалежно від зазначеного у платіжному дорученні і призначення платежу (п.6.3 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє в частині поставки газу з 01 жовтня 2009р. по 31 грудня 2009р., а в частині розрахунків за газ до їх повного здійснення. (п.11.1 договору).

Додатковою угодою №1 від 21.12.2009р. сторони доповнили п.2.1 договору підпунктом 2.1.1 та виклали його у наступній редакції: «Постачальник передає покупцю в період з 01 січня 2010р. по 30 квітня 2010р. природний газ в обсязі до 194020тис.куб.м., в тому числі по місяцях: січень -70840 тис.куб.м., лютий - 52140 тис.куб.м., березень - 49200 тис.куб.м., квітень 21840тис.куб.м., а разом 194020тис.куб.м.»; виклали пункт 11.1 договору в наступній редакції: «Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє в частині поставки газу з 01 жовтня 2009р. по 30 квітня 2010р., а в частині розрахунків за газ до їх повного здійснення».

Додатковою угодою №2 від 11.07.2011р. доповнено п.6.3 договору абзацом у такій редакції: «Кошти, що надійшли за договором відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011р. №503 зараховується як оплата за природний газ, спожитий за період, визначеному у договорі про організацію взаєморозрахунків.».

Дана додаткова угода вважається укладеною з дати її підписання та скріплення печатками сторін, і поширює дію на відносини, що склалися з 29.06.2011р.

Як свідчать матеріали справи, станом на 23.06.2011р. (дата винесення рішення господарського суду Донецької області у справі №7/41) за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 62 969 092,22грн., станом на 31.03.2013р. (акт звіряння розрахунків на цю дату, рішення господарського суду Донецької області від 28.05.2013р. у справі №905/2483/13) наявна основна сума боргу у розмірі 19389328,59 грн., та станом на 28.05.2013р. (дата винесення рішення господарського суду Донецької області у справі №905/2483/13) сума непогашеного спірного зобовязання за договором №06/09-1585-ТЕ-8 від 23.09.2009р. становить 19363542,59 грн., яка несплачена відповідачем по теперішній час.

Доказів протилежного, у розумінні приписів чинного процесуального законодавства України, суду не представлено.

Відтак, з огляду на таке неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобовязань, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, донараховано та предявлено до стягнення, у межах провадження по даній справі 3% річних фактично за період з 13.05.2013р. по 30.03.2016р. (1053 дні) у розмірі 1671964,45 грн. та інфляційні втрати за період з жовтня 2013р. по квітень 2016р. у розмірі 12838028,74 грн.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України прострочення відповідачем грошового зобовязання тягне за собою обовязок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обовязку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами п.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013р. саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Таким чином, чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення, наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

У п.5.3 наведеної постанови зазначено, що кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН» та з дотриманням приписів постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013р., а також нарахованих 3% річних, суд погоджується із заявленими сумами позивачем, дотримуючись меж заявлених позовних вимог, оскільки за розрахунком суду загальний розмір інфляційних витрат за період з жовтня 2013р. по квітень 2016р. та 3% річних з 13.05.2013р. по 30.03.2016р. на суму богу 19363542,59 грн., становить суму більшу, ніж заявлено до стягнення.

Відтак, позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про стягнення з Комунального підприємства «Макіївтепломережа», м.Макіївка Донецької області, інфляційних витрат та 3% річних, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Приймаючи до уваги зазначене та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ, до Комунального підприємства «Макіївтепломережа», м.Макіївка Донецької області, про стягнення 14 509 993,19 грн., у тому числі 3% річних за період з 13.05.2013р. по 31.03.2016р. в сумі 1671964,45 грн., суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за період з жовтня 2013р. по квітень 2016р. у розмірі 12838028,74 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Макіївтепломережа» (86156, Донецька область, м.Макіївка, Гірницький район, вул.Лебедєва, б.72А, , банківські реквізити не вказано) на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (04116, м.Київ, Шевченківський район, вул.Шолуденка, буд.1, , банківські реквізити не вказано) 14509993,19грн., у тому числі 12838028,74 грн. інфляційних витрат та 1671964,45 грн. 3% річних, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 206700,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В судовому засіданні 05.07.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

5. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

6. Повний текст рішення складено та підписано 08.07.2016р.

Суддя О.В. Кротінова