ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року Справа № 915/696/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Черкащенка М.М. - головуючого (доповідач),
Гончарука П.А., Нєсвєтової Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргувідділу державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області
на постанову та на ухвалуОдеського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 року господарського суду Миколаївської області від 25.08.2015 року
за скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на дії у справівідділу державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області господарського суду Миколаївської області
за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_4
допублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
1. ОСОБА_5 2. ОСОБА_6 3. ОСОБА_7 4. ОСОБА_8 5. ОСОБА_9 6. ОСОБА_10 7. ОСОБА_11 8. ОСОБА_12 9. ОСОБА_13 10. ОСОБА_14 11. ОСОБА_15
прозобов'язання від'єднати абонентів,
в засіданні взяли участь представники:

- позивача:не з"явився,
- відповідача: - третіх осіб: - ДВС України:не з"явився, не з"явився, не з"явився,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернувся до господарського суду Миколаївської області в порядку ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України із скаргою на дії та бездіяльність відділу державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області, в якій просило визнати незаконною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області у виконавчому провадженні з виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 21.08.2014 року у справі №915/696/14, визнати дії відділу державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області з винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 08.06.2015 року незаконними, а постанову - недійсною.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 25.08.2015 року (суддя Мавродієва М.В.) скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 задоволено. Визнано незаконною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області, яка проявилася у не проведенні виконавчих дій, передбачених ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому провадженні ВП №44618763, відкритому на виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 21.08.2014 року по справі №915/696/14; визнано незаконною та скасовано постанову відділу державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області від 08.06.2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП №44618763 з примусового виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 21.08.2014 року по справі №915/696/14.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 року (колегія суддів у складі: Лисенко В.А. - головуючий, судді: Савицький Я.Ф., Ярош А.І.) ухвалу місцевого господарського суду від 25.08.2015 року залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, відділ державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області подав касаційну скаргу, в якій просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 року та ухвалу господарського суду Миколаївської області від 25.08.2015 року скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити повністю.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних судових рішень.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням господарського суду Миколаївської області від 28.07.2014 року у справі №915/696/14 позов задоволено. Зобов'язано публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" за власний рахунок провести механічне від'єднання від належної Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 газової мережі відводів до будинків абонентів: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" судовий збір у сумі 1 218,0 грн. в дохід Держбюджету України.

На виконання рішення суду, господарським судом Миколаївської області 21.08.2014 року видано відповідні накази №915/696/14, які пред"явлені стягувачем до виконання і відділом державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області постановою від 04.09.2014 року відкрито виконавче провадження та надано 7-денний строк для добровільного виконання рішення суду.

Боржник у строк, наданий державним виконавцем, добровільно не виконав рішення суду, у зв'язку з чим відділом ДВС Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області постановами від 15.09.2014 року та від 01.10.2014 року накладено на ПАТ "Миколаївгаз" штраф.

16.01.2015 та 13.03.2015 року року відділом ДВС Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області боржнику направлені вимоги про виклик відповідальної особи до відділу ДВС та надання письмових пояснень щодо причин невиконання наказу суду.

23.03.2015 року ПАТ "Миколаївгаз" листом повідомило орган виконавчої служби про неможливість проведення власними силами механічного від'єднання від належної ФОП ОСОБА_4 газової мережі 11 абонентів, оскільки останніми чинився опір та відбувся не допуск працівників товариства, в підтвердження чого державному виконавцю були надані акти про не допуск від 21.03.2015 року.

10.04.2015р. в.о. начальника відділу ДВС Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області на адресу ПАТ "Миколаївгаз" було направлено ще одну вимогу про виклик відповідальної особи до відділу ДВС та надання письмових пояснень щодо причин невиконання наказу суду, а 06.05.2015р. винесено постанову про примусовий привід голови правління ПАТ "Миколаївгаз", яка була направлена на адресу Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області.

Листом від 15.05.2015р. ПАТ "Миколаївгаз" повідомило ДВС про неможливість самостійно виконати рішення суду та просило державного виконавця, в межах його повноважень, здійснити підготовку до проведення та організації виконавчих дій шляхом забезпечення доступу працівників товариства до ввідних кранів дворових відводів будинків абонентів, з метою виконання виконавчого документу спільно з представниками ПАТ "Миколаївгаз".

Зазначений лист ПАТ "Миколаївгаз" залишено ДВС без задоволення з посиланням на обов'язок боржника в силу приписів ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" здійснити передбачені наказом суду дії особисто.

05.06.2015 року відділом ДВС Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області складено акт про наявність підстав для притягнення посадових осіб ПАТ "Миколаївгаз" до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду та 08.06.2015 направлено на адресу Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області заяву про злочин.

08.06.2015 року відділом ДВС Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України "Про виконавче провадження".

Постанова про закінчення виконавчого провадження від 08.06.2015 року, дії державного виконавця з винесення вказаної постанови та бездіяльність державного виконавця з виконання наказу №915/696/14 від 04.09.2014 року є предметом скарги ФОП ОСОБА_4, поданої до суду в порядку ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до приписів ст. 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання рішення господарського суду, згідно із ст.116 ГПК України, провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 2 Закону передбачено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України і згідно з ч. 2 цієї статті здійснюється державними виконавцями. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

У відповідності з ч. 1 ст. 5 Закону вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст. 11 цього Закону).

Частиною 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ст. 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з п.11 ч.1 статті 49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Закону.

Частиною 3 ст. 75 Закону передбачено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Враховуючи приписи зазначених вище статей, суди попередніх інстанцій, встановивши, що рішення суду, на виконання якого видано відповідний наказ і відкрито виконавче провадження зобов"язує боржника вчинити дії, і в процесі його виконання боржник неодноразово повідомляв державного виконавця про неможливість самостійно, без вчинення державним виконавцем виконавчих дій, передбачених Законом, виконати рішення суду, а також суди встановивши, що державний виконавець всупереч ст.ст. 5, 11 Закону не вчинив жодних виконавчий дії, які б давали можливість боржнику виконати рішення суду, а навпаки виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, тобто рішення суду, залишилось не виконаним, з огляду на конституційні гарантії щодо виконання рішень суду, правомірно задовольнили скаргу стягувача на дії та бездіяльність державного виконавця в рамках вказаного виконавчого провадження, а також дійшли вірного висновку про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження від 08.06.2015 року - недійсною.

Відповідно до приписів ст. 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи зазначене, оскаржувані судові рішення є такими, що прийняті на підставі повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому, судова колегія не вбачає підстав для їх зміни чи скасування.

Щодо доводів скаржника, то вони спростовуються вищевикладеним та встановленими судами попередніх інстанцій обставинами справи.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 1212 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відділу державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 року та ухвалу господарського суду Миколаївської області від 25.08.2015 року у справі №915/696/14 залишити без змін.

Головуючий, суддя М.М.Черкащенко

Судді П.А.Гончарук

Н.М.Нєсвєтова