РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2016Справа №910/8466/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальності «Юрія-Фарм»

до ЮРІЯ ФАРМ ІСТ АФРІКА ЛІМІТЕД (YURIA PHARM EAST AFRICA LIMITED)

про стягнення 57 522,64 доларів США (що за курсом НБУ станом становить 1 448 995,30 грн.)

Суддя Якименко М.М

Представники сторін:

від позивача: Квітко Є.В. - за довіреністю № 08/02/2016/ЮФ від 08.02.2016 року;

від відповідача: Митлицький В.П. - за довіреністю № 001/05/16 від 05.05.2016 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юрія-Фарм" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ЮРІЯ ФАРМ ІСТ АФРІКА ЛІМІТЕД (YURIA PHARM EAST AFRICA LIMITED) про стягнення 57 522,64 доларів США (що за курсом НБУ станом становить 1 448 995,30 грн.)

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повної оплати вартості товару згідно умов Контракту №12/2013 UGA-1 на поставку лікарських засобів від 29.12.2013 року.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 57 522,64 Доларів США (що за курсом НБУ становить 1 448 995,30 грн.) - суми заборгованості, 21 734,92 грн. - судового збору.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.05.2016 року порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 07.06.2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні 07.06.2016 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги визнав.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 07.06.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юрія-Фарм» (далі по тексту - позивач, продавець) та YURIA PHARM EAST AFRICA LIMITED (зареєстрована за законодавством Республіки Уганда, реєстраційний номер 144502) (далі по тексту - відповідач, покупець) укладено Контракт №12/2013 UGA-1 на поставку лікарських засобів (далі по тексту - Контракт).

Згідно з п. 1.1. Контракту Продавець продає, а Покупець купує фармацевтичну продукцію (далі - Товар), на умовах і в порядку, передбачених даних Контрактом. Назва асортимент, кількість та ціна якої визначена згідно специфікації, що є невід'ємною частиною цього Контракту.

Згідно п. 1.3 Контракту, поставка Товару здійснюється Продавцем окремими партіями та узгодженою Сторонами специфікацією на кожну конкретну партію (поставку) Товару в обумовленому Контрактом порядку.

Пунктом 4.1. Контракту визначено, що оплата за поставлений по даному Контракту Товар здійснюється Відповідачем виходячи з узгодженої на конкретну партію вартості Товару. Валюта платежу за контрактом - долари США.

Відповідно до п. 4.3 Контракту, оплата здійснюється Покупцем не пізніше 75 (сімдесяти п'яти) календарних днів з дня митного оформлення Товару в країні Продавця.

Позивач свої зобов'язання за Контрактом по поставці Товару на загальну суму 77 522,64 доларів США виконав своєчасно та в повному обсязі, що підтверджується митною декларацією за №445404 від 16.02.2016 року, специфікацією за №6 від 12.02.2016 року та інвойсом за №1941 від 12.02.2016 року на загальну суму 77 522,64 доларів США.

Митне оформлення Товару в країні Продавця (Україна) відбулось 16.02.2016 року, що підтверджується відміткою у митній декларації за №445405 від 16.02.2016 року.

Таким чином, оплата за поставлений Товар за митною декларацією за №445405 від 16.02.2016 року (специфікація за № 6 від 12.02.2016 року та інвойсом за №1941 від 12.02.2016 року) повинна бути здійснена не пізніше 75 днів, тобто не пізніше 01 травня 2016 року.

05.05.2016 року відповідач частково здійснив оплату за поставлений позивачем товар в розмірі 20 000,00 Доларів США.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати вартості товару, відповідно до умов Контракту, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 57 522,64 Доларів США (що за курсом НБУ становить 1 448 995,30 грн.)

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 11.1 Контракту, передбачено, що спори і розбіжності за даним Контрактом або у зв'язку з ним, підлягають передачі для розгляду та прийняття остаточного рішення в Господарському суді м. Києва.

Згідно вимог п. 11.2 Контракту передбачено, що під час розгляду та вирішення спорів між ними, правом, що регулює відносини Сторін по даному Контракту, являється матеріальне та процесуальне право України.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" встановлено, що суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

За таких обставин, згідно ст. 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, ст. 124 Конституції України даний спір підлягає вирішенню Господарським судом міста Києва.

Стосовно матеріального права, за яким слід розглядати даний спір суд зазначає наступне.

Контракт укладено за участі резидента (позивача) та нерезидента (відповідача) України, а тому визначаючи матеріальне право необхідно керуватися Законом України "Про міжнародне приватне право" та умовами Контракту.

Умова Контракту визначено матеріальне право, яке повинно застосовуватися до відносин, що виникли між сторонами.

Відповідно до частин 1, 5 ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права або зміна раніше обраного права можуть бути здійснені учасниками правовідносин у будь-який час, зокрема, при вчиненні правочину, на різних стадіях його виконання тощо. Вибір права або зміна раніше обраного права, які зроблені після вчинення правочину, мають зворотну дію і є дійсними з моменту вчинення правочину, але не можуть: бути підставою для визнання правочину недійсним у зв'язку з недодержанням його форми; обмежити чи порушити права, які набули треті особи до моменту вибору права або зміни раніше обраного права.

Згідно ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди приймають до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

За таких обставин, враховуючи пункти 11.1. та 11.2. Контракту та приписи Закону України "Про міжнародне приватне право", даний спір підлягає вирішенню за матеріальним правом України та розгляду в Господарському суді міста Києва.

Контракт є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 ЦК України.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (692 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується митне оформлення товару в країні продавця на загальну суму 77 522,64 доларів США.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, згідно умов Контракту, а відповідач в порушення умов Контракту не сплатив на користь позивача повну вартість товару, та має перед позивачем заборгованість в розмірі 57 522,64 доларів США, що також підтверджується підписаним між сторонами 25.05.2016 року Актом звірки взаємних розрахунків.

Згідно ч. 1 ст. 96 ЦК юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач визнав позовні вимоги, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 57 522,64 Доларів США (що за курсом НБУ становить 1 448 995,30 грн.) - суми заборгованості, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з YURIA PHARM EAST AFRICA LIMITED (Бішара бізнес центр, Плот 4 Олд Портбель Роу Суіт СІ, Кампала, Уганда, 23690; Реєстраційний №144502; ІПН: ) (YURIA PHARM EAST AFRICA LIMITED; Address: Biashara Business Centre, Plot 4 Old Portbell Road, Suite Cl, Kampala, Uganda, 23690; Registration №: 144502; Tax Identification Number (TIN): ) на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Юрія-Фарм» (03680, м. Київ, ВУЛИЦЯ МИКОЛИ АМОСОВА, будинок 10; ) 57 522 (п'ятдесят сім тисяч п'ятсот двадцять два) долари США 64 (шістдесят чотири) центи (що за курсом НБУ становить 1 448 995 (один мільйон чотириста сорок вісім тисяч дев'ятсот дев'яносто п'ять) грн. 30 коп.) - суми заборгованості, 21 734 (двадцять одну тисячу сімсот тридцять чотири) грн. 92 коп. - судового збору.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 04.07.2016 року.