ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2016 Справа №917/626/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022 в особі Кременчуцької філії, просп. Свободи, 8, м. Кременчук, 39601

до Кременчуцького ліцею № 4 Кременчуцької міської ради, вул. Першотравнева, 13, м. Кременчук, 39600

про стягнення пені, інфляційних та 3% річних

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 10-73/2141 від 22.02.2016

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №01-30/839 від 01.07.2016

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про стягнення заборгованості за договором на постачання теплової енергії в гарячій воді № 1653 від 01.01.2009 у розмірі 449069,65 грн, з яких: пеня - 176935,43 грн; інфляційні втрати - 256650,86 грн; 3% річних - 15483,36 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі та наполягав на його задоволенні, в обґрунтування позовних вимог посилався на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань в частині своєчасної оплати за спожиту теплову енергію.

Відповідач у відзиві на позов, а його представник в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на те, що Кременчуцький ліцей №4 є бюджетною установою і фінансується лише за рахунок бюджетних коштів.

Крім того, відповідач зазначає про відсутність вини у порушенні термінів оплати за теплопостачання, оскільки бюджетні кошти надходили несвоєчасно.

Також, у відзиві на позов відповідач заявив про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені.

05.07.2016 відповідач подав заяву про зменшення розміру пені на 50% у зв'язку з обмеженим фінансуванням та погашенням боргу в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

01.01.2009 Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" та Кременчуцький ліцей № 4 Кременчуцької міської ради уклали договір на постачання теплової енергії в гарячій воді № 1653.

Відповідно до п. 1 зазначеного договору Теплопостачальна організація зобовязується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а Споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Відповідно до додатку №4 до договору Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію розрахунковим періодом є календарний місяць. Поняття розрахунковий період та календарний місяць при розрахунках за спожиту теплову енергію вважаються прирівняними.

Споживач за три дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період з урахуванням залишкової суми "заборгованості" на початок місяця.

Сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного договору, Споживач зобовязаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Порушуючи договірні зобов'язання відповідач не здійснював вчасних розрахунків за теплопостачання, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться (ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 176935,43 грн пені, нарахованої за зобовязаннями квітня 2013 року лютого 2016 року.

Відповідно до ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

Частиною 2 ст. 217 ГК України встановлено, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Водночас, до штрафних санкцій ст. 230 ГК України відносить господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань, відповідно до ст.ст. 546 та 549 ЦК України та ст. 199 ГК України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Згідно з п. 6.5 договору за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію Споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується.

Відповідач заявив про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що позовна давність у один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як розяснено Вищим господарським судом України у постанові пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобовязання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

З даним позовом позивач звернувся до суду 14.04.2016, що підтверджується календарним штемпелем на конверті (а.с.27).

Таким чином, вимога про стягнення пені за період до 14.04.2015 заявлена після спливу позовної давності.

З урахуванням викладеного, до стягнення підлягає пеня за квітень 2015 року, жовтень, листопад 2015 року, січень - лютий 2016 року в сумі 22719,00 грн (за квітень 2015 року пеня нарахована за період з 29.04.2016 по 29.06.2015 грн; за жовтень 2015 року - за період з 13.11.2015 по 16.11.2015 в сумі 238,37 грн, за листопад 2015 року - за період з 15.12.2015 по 28.12.2015; за січень 2016 року - за період з 05.02.2016 по 23.03.2016; за лютий 2016 року - за період з 18.03.2016 по 23.03.2016).

Відповідачем подано клопотання про зменшення розміру пені на 50%.

Частина 3 статті 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням пункту 1 ст. 233 ГК України також встановлено право суду на зменшення розміру санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У пункті 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 №18, передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи сплату відповідачем суми основного боргу, та те, що порушення зобов'язання не завдало негативних наслідків для позивача суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір пені на 50% - до 11359,50 грн.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 256650,86 грн інфляційних втрат та 15483,36 грн - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 256 650,86 грн інфляційних та 3% річних в сумі 15483,36 грн за період з 27.04.2013 по 23.03.2016.

Щодо заперечень відповідача щодо позовних вимог, слід зазначити, що відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (ст. 617 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню частково.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно розміру позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32-33, 43-44, 49, п.3 ч.1 ст. 83, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Кременчуцького ліцею № 4 Кременчуцької міської ради, 39600, м. Кременчук, вул. Першотравнева, 13, (Код ) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії,39601, м. Кременчук, Просп. Свободи, 8, р/р 4266 в ПГРУ КБ " Приватбанк " м. Полтава, МФО 331401, () 11359,50 грн пені, 256 650,86 грн інфляційних, 15483,36 грн - 3% річних.

Стягнути з Кременчуцького ліцею № 4 Кременчуцької міської ради, 39600, м. Кременчук, вул. Першотравнева, 13, Код на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії,39601, м. Кременчук, Просп. Свободи, 8, р/р 1124 в Полт. ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" м. Полтава, МФО 331401, , судовий збір у розмірі 4252,40 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 11.07.2016.

Суддя Д.М. Сірош