РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2016Справа №910/7953/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АТОН-ХХІ»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

про стягнення 260 270, 25 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Любарець А.Ю.;

від відповідача: Жигальська Ю.Ю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АТОН-ХХІ» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 260 270, 25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором добровільного страхування наземного транспорту № 2-01 від 24.12.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 23.05.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

16.05.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав письмові пояснення, в яких зазначає, що при визначенні дійсної (ринкової) вартості транспортного засобу на момент настання страхового випадку є відповідно дійсна (ринкова) вартість ТЗ, яка зафіксована сторонами в договорі страхування за 6 днів до настання страхового випадку, а не ринкова вартість, визначена звітом через 1 місяць і 27 днів після страхового випадку.

19.05.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що вірний розрахунок суми страхового відшкодування наступний: 969 063, 75 грн. - 510 000, 00 грн. - 61 466, 70 грн. = 397 597, 05 грн., які були перераховані на користь вигодонабувача, що визнано позивачем у повному обсязі, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача суми у розмірі 260 270, 25 грн. є необґрунтованою.

Також, 23.05.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, мотивований тим, що визначення страхувальником вигодонабувача за умовами договору добровільного страхування наземного транспорту № 2-01 від 24.12.2015 зменшує обсяг цивільної правоздатності в частині отримання страхувальником страхового відшкодування.

У судовому засіданні 23.05.2016 оголошувалась перерва до 16.06.2016 згідно ст. 77 ГПК України.

14.06.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначається, що Публічне акціонерне товариство «Вернум Банк» (вигодонабувач за договором) не заперечує проти пред'явлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АТОН-ХХІ» позову до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення несплаченого страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту № 2-01 від 24.12.2015.

У судовому засіданні 16.06.2016 оголошувалась перерва до 07.07.2016 відповідно до ст. 77 ГПК України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 07.07.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12.11.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АТОН-ХХІ» (далі - лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Епатаж Груп Р.А.» (далі - лізингоодержувач) укладено договір оперативного лізингу (оренди) ЛТ № 15 умовами якого передбачено, що лізингодавець зобов'язується набути у власність новий автомобіль Infiniti QX70 3.7L Premium + HDD Navi, JN1TCNS51U0560421 у Приватного підприємства «Авто-Актив», відповідно до встановленої лізингоодержувачем у замовленні специфікації та передати об'єкт лізингу в користування лізингоодержувачу на визначений строк за встановлену плату (лізингові платежі) визначену в додатку 2 до договору.

Строк лізингу становить 36 (тридцять шість) місяців з дня підписання акту приймання-передачі об'єкту лізингу (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 6.7. договору, у разі, якщо страхова компанія приймає рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування лізингодавцю з вини лізингоодержувача та/або осіб з якими він має договірні відносини (підстави відмови обумовлюються відповідним договором страхування), лізингоодержувач зобов'язаний:

6.7.1. у випадку пошкодження об'єкту лізингу - відновити (відремонтувати) об'єкту лізингу за власні кошти. Сторони дійшли згоди, що при настанні випадку описаного в даному пункті лізингові платежі сплачуються в повному обсязі та в строки згідно додатку 2.

6.7.2. у випадку конструктивної загибелі об'єкту лізингу (якщо вартість відновлювального ремонту складає більш ніж 70 % від початкової вартості об'єкту лізингу) або у випадку крадіжки - лізингоодержувач сплачує лізингодавцю збитки в розмірі несплачених лізингових платежів (згідно додатку 2) протягом 10-и (десяти) робочих днів, з моменту прийняття страховою компанією такого рішення.

19.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АТОН-ХХІ» (далі - лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Епатаж Груп Р.А.» (далі - лізингоодержувач) підписано акт приймання-передачі транспортного засобу (автомобіля) Infiniti QX70 3.7L Premium + HDD Navi, JN1TCNS51U0560421.

24.12.2015 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (далі - страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АТОН-ХХІ» (далі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 2-01, відповідно до якого, було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - «Infiniti QX 56», державний номер НОМЕР_1.

Вигодонабувачем за договорм страхування є Публічне акціонерне товариство «Вернум Банк».

Дійсна вартість транспортного засобу на момент страхування складає 1 229 334, 00 грн.

Страхова сума за договором неагрегатна та складає 1 229 334, 00 грн.

Строк дії договору з моменту внесення першого страхового платежу і до 23.12.2016.

Франшиза по повній загибелі транспортного засобу в результаті страхових подій, вказаних у п. 4.1.1. - 4.1.3. становить 5 %.

Відповідно до п. 16.22. договору, у разі відмови страховика задовольнити заяву страхувальника про відмову від прав на застрахований ТЗ (або за відсутності такої заяви), розмір заподіяних збитків дорівнює меншій сумі з:

- дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку за вирахуванням вартості залишків, придатних для подальшого використання;

- ліміту відповідальності страховика по ТЗ на момент настання страхового випадку за вирахуванням вартості залишків, придатних для подальшого використання.

Згідно п. 16.23 договору, вартість залишків, придатних для подальшого використання, визначається шляхом письмового погодження страхувальником запропонованої страховиком пропозиції або шляхом проведення інтернет-аукціону AutoOnline (http://www.autoonline.ua).

Якщо сторонами не було досягнуто згоди щодо вартості залишків, придатних для подальшого використання, протягом двох місяців з моменту, коли страхувальник дізнався або повинен був дізнатися про визнання повної загибелі забезпеченого ТЗ; або страхувальник заперечує факт повної загибелі забезпеченого ТЗ (без документального обґрунтування такої незгоди), вартість залишків придатних для подальшого використання визначається страховиком на рівні 40 % від дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку, якщо за результатами інтернет-аукціону AutoOnline страховиком не було отримано кращої пропозиції щодо придбання годних залишків забезпеченого ТЗ.

Так, згідно витягу з кримінального провадження № 0001220 від 30.12.2015, 30.12.2015 в місті Києві по проспекту Героїв Сталінграду, 8-А відбулося зіткнення автомобіля «Деу Ланос», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Infiniti», державний номер НОМЕР_1, під управленням ОСОБА_5

У зв'язку з настанням страхового випадку, 31.12.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АТОН-ХХІ» звернулося до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з заявою від 04.02.2016, в якій просив визнати повну загибель транспортного засобу «Infiniti QX70», державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до звіту № 4747 від 18.02.2016 оцінки транспортного засобу «Infiniti QX70», державний номер НОМЕР_1, наданого СПД «ОСОБА_6.» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 1015/15 ФДМ України від 21.12.2015), метою якого було визначення ринкової вартості автомобіля «Infiniti QX70», державний номер НОМЕР_1 станом на момент перед ДТП, встановлено, що ринкова вартість автомобіля «Infiniti QX70», державний номер НОМЕР_1, становить 969 063, 75 грн.

Листом від 18.02.2016 № 656508 відповідач звернувся до Публічного акціонерного товариства «Вернум Банк» (вигодонабувача за договором страхування), в якому повідомив останнього, що 30.12.2015 стався страховий випадок, в результаті якого було пошкоджено застрахований транспортний (повна конструктивна загибель) засіб «Infiniti QX», державний номер НОМЕР_1, орієнтовно розмір страхового відшкодування складає 397 597, 05 грн., оскільки застрахований транспортний засіб до погашення заборгованості за кредитом є власністю банку, просив останнього надати реквізити для перерахування грошових коштів.

Листом від 25.02.2016 Публічне акціонерне товариство «Вернум Банк» № 7.3.0-10/064 надало відповідь, в якому повідомив, що кредитним комітетом банку протоколом № 201602231 від 23.02.2016 було прийнято рішення щодо перерахування страхового відшкодування у сумі 397 597, 05 грн. згідно договору страхування № 2-01 від 24.12.2015 по страховому випадку від 30.12.2015 безпосередньо ПАТ «Вернум Банк» на рахунок № 373950108, для подальшого погашення заборгованості за кредитним договором № КЮ-147 від 19.12.2014.

Так, за взаємною згодою сторін пошкоджений транспортний засіб був виставлений відповідачем на порталі AutoOnline для визначення його вартості в пошкодженому стані, найвища цінова пропозиція була запропонована ОСОБА_7 у розмірі 510 000, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до звіту № 4747/2 від 26.02.2016 про визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу «Infiniti QX70», державний номер НОМЕР_1, наданого СПД «ОСОБА_6.», вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Infiniti QX70», державний номер НОМЕР_1 складає 969 063, 75 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 1 217 695, 76 грн.

01.03.2016 позивачем було складено страховий акт № 1019-02, згідно якого виплата страхового відшкодування складає 397 597, 05 грн. (969 063, 75 - 510 000, 00 - 61 466, 70).

Відповідно до зазначених вище звіту та страхового акту, відповідачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 397 597, 05 грн. на користь вигодонабувача, що підтверджується копіями платіжних доручень № 3131 від 01.03.2016, № 3216 від 02.03.2016, № 3285 від 03.03.2016, № 3328 від 04.03.2016.

Як стверджує позивач, станом на 15.03.2016 за відповідачем утворилась заборгованість перед позивачем в частині виплати страхового відшкодування за договором страхування внаслідок «повної загибелі ТЗ», яка складає 260 270, 25 грн., розрахована наступним чином: 1 229 334 ,00 грн. (страхова сума) - 397 597, 05 грн. (частина страхового відшкодування, спрямована в ПАТ «Вернум Банк») - 510 000, 00 грн. (найвища цінова пропозиція за пошкоджений ТЗ на порталі AutoOnline) - 61 466, 70 грн. (франшиза 5 %).

У зв'язку з наведеним вище, позивач звернувся до відповідача з претензією № 24/03/2016-01 від 24.03.2016, в якій вимагав сплатити позивачу протягом семи днів з дня отримання даної претензії заборгованість за договором добровільного страхування наземного транспорту № 2-01 від 24.12.2015 в частині страхового відшкодування у розмірі 260 270, 25 грн., що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку № 8879 від 25.03.2016 (відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення отримана відповідачем 01.04.2016).

Листом від 19.04.2016 № 2279/656508 відповідач надав відповідь на претензію позивача, повідомивши, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» здійснено виплату страхового відшкодування згідно умов договору страхування у розмірі 397 597, 05 грн. на користь вигодонабувача.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання в частині виплати страхового відшкодування за договором страхування внаслідок «повної загибелі ТЗ», зокрема погашення заборгованості у розмірі 260 270, 25 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.

У відповідності зі ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Як встановлено судом, 30.12.2015 в місті Києві по проспекту Героїв Сталінграду, 8-А сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Деу Ланос», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Infiniti», державний номер НОМЕР_1, під управленням ОСОБА_5

Частиною 2 ст. 985 Цивільного кодексу України встановлено, що страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Так, згідно п. 15.4. договору страхування № 2-01 від 24.12.2015, для підтвердження факту настання страхового випадку і визначення розміру заподіяних збитків страхувальник зобов'язаний надати страховику наступні документи, зокрема лист вигодонабувача із зазначеннями особи, якій належить виплати страхове відшкодування.

Як зазначено судом вище, листом від 25.02.2016 Публічне акціонерне товариство «Вернум Банк» № 7.3.0-10/064 повідомило, що кредитним комітетом банку протоколом № 201602231 від 23.02.2016 було прийнято рішення щодо перерахування страхового відшкодування у сумі 397 597, 05 грн. згідно договору страхування № 2-01 від 24.12.2015 по страховому випадку від 30.12.2015 безпосередньо ПАТ «Вернум Банк» на рахунок № 373950108, для подальшого погашення заборгованості за кредитним договором № КЮ-147 від 19.12.2014.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі звіту та страхового акту, відповідачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 397 597, 05 грн. на користь вигодонабувача (Публічне акціонерне товариство «Вернум Банк»), оскільки застрахований транспортний засіб до погашення заборгованості за кредитом був власністю банку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 260 270, 25 грн. - частина виплати страхового відшкодування за договором страхування внаслідок «повної загибелі ТЗ», яка розрахована позивачем наступним чином: 1 229 334 ,00 грн. (страхова сума) - 397 597, 05 грн. (частина страхового відшкодування, спрямована в ПАТ «Вернум Банк») - 510 000, 00 грн. (найвищі цінова пропозиція за пошкоджений ТЗ на порталі AutoOnline) - 61 466, 70 грн. (франшиза 5 %).

При цьому, відповідно до розділу 6 договору страхування № 2-01 від 24.12.2015, повна загибель ТЗ - пошкодження (знищення) застрахованого ТЗ, внаслідок якого відсутня технічна можливість виконання ремонтно-відновлювальний робіт, які забезпечують усунення пошкоджень, що виникли в результаті настання страхового випадку, або вартість відновлювального ремонту, розрахована відповідно до умов даного договору, перевищує 75 % дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку.

Пунктом п. 4.1.6. договору страхування № 2-01 від 24.12.2015 передбачено, що франшиза по повній загибелі ТЗ становить 5 % від страхової суми (1 229 334, 00 грн.) і складає 64 466, 70 грн. (1 229 334, 00 * 5 %).

За умовами договору факт повної загибелі застрахованого ТЗ визначається, виходячи з вартості відновлювального ремонту, розрахованої на момент настання страхового випадку:

- на підставі документа, що є підставою для визначення розміру збитків відповідно до умов договору. У разі виникнення спорів між сторонами щодо вартості відновлювального ремонту застрахованого ТЗ, факт повної загибелі застрахованого ТЗ визначається, виходячи з вартості відновлювального ремонту, розрахованої на момент настання страхового випадку;

- на підставі висновку автотоварознавчого дослідження щодо вартості відновлювального ремонту застрахованого ТЗ (незалежного від того, який документ є підставою для розрахунку суми страхового відшкодування);

- іншим шляхом, який не суперечить вимогам чинного законодавства України, за наявності згоди страховика (п. 16.19 договору страхування № 2-01 від 24.12.2015).

Разом з тим, відповідно до п. 16.22 договору страхування № 2-01 від 24.12.2015, у разі відмови страховика задовольнити заяву страхувальника про відмову від прав на застрахований ТЗ (або за відсутності такої заяви), розмір заподіяних збитків дорівнює меншій сумі з:

- дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку за вирахуванням вартості залишків, придатних для подальшого використання;

- ліміту відповідальності страховика по ТЗ на момент настання страхового випадку за вирахуванням вартості залишків, придатних для подальшого використання.

Так, відповідно до звіту № 4747 від 18.02.2016 оцінки транспортного засобу «Infiniti QX70», державний номер НОМЕР_1, наданого СПД «ОСОБА_6.», ринкова вартість автомобіля «Infiniti QX70», державний номер НОМЕР_1, станом на момент ДТП становить 969 063, 75 грн.

Таким чином, відповідачем вірно здійснено розрахунок суми страхового відшкодування у розмірі 397 597, 05 грн., а саме, 969 063, 75 грн. (ринкова вартість ТЗ на момент події згідно звіту № 4747 від 18.02.2015) - 510 000, 00 грн. (вартість залишків придатних для подальшого використання, яка визначена шляхом проведення інтернет-аукціону AutoOnline (http://www.autoonline.ua) на підставі п. 16.23 договору страхування) - 61 466, 70 грн. (франшиза по повній загибелі згідно п. 4.1.6. договору страхування).

Отже, відповідачем у відповідності до умов договору та з урахуванням норм чинного законодавства було виплачено страхове відшкодування у розмірі 397 597, 05 грн. на користь Публічного акціонерного товариства «Вернум Банк».

За таких обставин, враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача частини страхового відшкодування за договором страхування внаслідок «повної загибелі ТЗ» у розмірі 260 270, 25 грн.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Приймаючи до уваги наведене вище, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АТОН-ХХІ» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення 260 270, 25 грн. задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 12.07.2016.

Суддя Бондарчук В.В.