ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 липня 2016 року Справа № 5019/2862/11
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
Коваленка В.М.,
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргу на ухвалу товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське бюро "Українське машинобудівництво", м. Київ від 07.10.2015 господарського суду Рівненської області
та постановувід 24.03.2016 Рівненського апеляційного господарського суду
у справі№ 5019/2862/11 господарського суду Рівненської області
про банкрутствоЗакритого акціонерного товариства "Рівненський ливарний завод", с. Городок Рівненської області
голова комітету кредиторівТовариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Восток", м. Харків
ліквідаторІванков В.М., м. Київ

ВСТАНОВИВ:

Подана 23.05.2016 товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське бюро "Українське машинобудівництво" (далі - ТОВ "ПКБ "Українське машинобудівництво", заявник) касаційна скарга не може бути розглянута Вищим господарським судом України, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Вимоги касаційної скарги полягають у скасуванні постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 24.03.2016 у справі № 5019/2862/11, якою переглянуто в цілому та залишено без змін ухвалу господарського суду Рівненської області від 07.10.2015. Зазначена ухвала прийнята за результатами перегляду заяви ліквідатора закритого акціонерного товариства "Рівненський ливарний завод" (далі - боржник) про визнання аукціону та укладеного договору недійсними, визнання права власності, зобов'язання повернути майно, припинення права власності (далі - заява) від 18.03.2015.

Вказана заява (з урахуванням доповнень від 08.09.2015) містить вимоги щодо: визнання недійсними результатів аукціону від 16.01.2014 щодо продажу Лоту № 102787; визнання недійним договору купівлі-продажу від 16.01.2014, укладеного між боржником та заявником (далі - договір); визнання права власності заявника на рухоме майно, що було предметом договору; зобов'язання заявника повернути боржнику рухоме майно, що було предметом договору; припинення права власності заявника на об'єкти нерухомості, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 (далі - об'єкти нерухомості); припинення права власності товариства "Alpha Commerce Brends GmbH" на об'єкти нерухомості; визнання права власності боржника на об'єкти нерухомості; зобов'язання заявника повернути боржнику об'єкти нерухомості; зобов'язання товариства "Alpha Commerce Brends GmbH" повернути боржнику об'єкти нерухомості; припинити право власності ОСОБА_5 на об'єкти нерухомості; зобов'язати ОСОБА_5 повернути боржнику об'єкти нерухомості. Отже, подана у справі про банкрутство заява боржника у сукупності містить 11 вимог - про визнання недійсними правочинів та похідних від них вимог.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п.п. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII, далі - Закон) ставка судового збору з касаційної скарги на судове рішення, винесене у справі про банкрутство за наслідками розгляду заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними, складає 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні такої заяви.

У зв'язку з тим, що відповідна заява була подана до 01.09.2015, то розмір судового збору за подання касаційної скарги розраховується виходячи з суми, сплаченої при поданні такої заяви, а саме 1 розмір мінімальної заробітної плати (п.п. 15 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній до 01.09.2015).

При цьому згідно з ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

За приписами ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 становив 1 378 грн.

Оскільки ст. 4 Закону передбачено сплату судового збору з касаційної скарги на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви незалежно від того чи оскаржується все рішення суду чи його частина, то оплаті судовим збором підлягає вся сукупність вимог, викладених в заяві про визнання правочинів недійсними (1378*11*120%), що дорівнює 18 189,60 грн.

Проте у додатках до касаційної скарги містяться платіжне доручення від 20.05.2016 № NOORU59447 про сплату судового збору за подання касаційної скарги в сумі 3 307,20 грн., тобто у меншому розмірі, ніж визначено чинним законодавством на момент звернення з касаційною скаргою.

Отже, заявником порушено встановлений порядок справляння судового збору. За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Згідно зі ст. 1111 ГПК України особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Частиною 2 ст. 36 ГПК України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. В якості доказу надсилання копії касаційної скарги іншим сторонам заявник надав лише незасвідчені копії квитанції та списку поштових відправлень, що не є доказом у підтвердження надсилання касаційної скарги та доданих до неї документів іншим сторонам у справі у розумінні ст. 36 ГПК України.

Неповідомлення сторони у справі про звернення з касаційною скаргою порушує процесуальні права цієї сторони, принципи рівності та змагальності сторін, закріплені статтями 42, 43 ГПК України.

Таким чином, у порушення вимог ст. 111 ГПК України до касаційної скарги не надано доказів її надсилання іншим сторонам, що є самостійною підставою для повернення касаційної скарги відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

При цьому колегія суддів зазначає, що клопотання заявника про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження буде розглянуте після усунення зазначених недоліків та повторного звернення з касаційною скаргою в загальному порядку.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", ст.ст. 42, 43, ч. 2 ст. 36, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1113, 11113 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське бюро "Українське машинобудівництво" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 07.10.2015 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.03.2016 у справі № 5019/2862/11 повернути її заявнику.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич