РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016Справа №910/10083/16

За позовомТовариства з додатковою відповідальністю "Попаснянський вагоноремонтний завод"
До Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплектінвест"
Простягнення заборгованості
Суддя Усатенко І.В.

Представники:

Від позивачаБобкова І.С. - представник за довіреністю від 11.01.2016 № 1
Від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Попаснянський вагоноремонтний завод" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплектінвест" 44 141,16 грн. заборгованості з повернення попередньої плати за товар, що не був поставлений за договором поставки від 04.09.2015 № 04/09-2015 та 6 264,41 грн. процентів за користування грошовими коштами.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/10083/16 від 03.06.2016, яку призначено до розгляду на 22.06.2016.

Ухвалою від 22.06.2016 розгляд справи було відкладено на 11.07.2016 у зв'язку з неявкою в засідання представників сторін та неподанням витребуваних судом документів.

У судове засідання, призначене на 11.07.2016, відповідач уповноваженого представника не направив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Приймаючи до уваги обмеженість процесуальних строків вирішення спору, відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін.

У ході розгляду спору по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити. З позовної заяви та пояснень позивача слідує, що позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань з передачі покупцю у власність товару, попередню плату за який внесено своєчасно. Зважаючи на порушенням відповідачем обов'язку з поставки товару, позивач звертався до нього з вимогами про повернення попередньої плати та сплату процентів за користування грошовими коштами.

Мотивуючи вимоги про стягнення з відповідача 6 264,41 грн. процентів, нарахованих на суму не отовареної попередньої плати, позивач посилався на положення діючого законодавства про договір позики, вважаючи що нараховані проценти є платою за недоговірну позику.

На підтвердження вказаних вимог позивачем подано суду договір від 04.09.2015 № 04/09-2015 з додатками, рахунок на оплату, платіжне доручення про перерахування попередньої оплати, видаткову накладну, письмову вимогу про повернення авансу та претензії з доказами їх надіслання.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.09.2015 Товариство з додатковою відповідальністю "Попаснянський вагоноремонтний завод" в якості покупця та Товариство з обмеженою відповідальністю "Комплектінвест" в якості постачальника уклали договір № 04/09-2015, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити і передати у зумовлені строки у власність покупця певну продукцію (за текстом договору - товар, асортимент та кількість якого визначається у специфікації) відповідно до специфікацій, зазначених у додатках, які є невід'ємною частиною договору і визначають умови поставки, а покупець зобов'язався прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов договору (п. 1.1, 3.1, 5.1 договору).

Термін дії договору встановлено у п. 10.1, де погоджено, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2015 й вважається пролонгованим на кожен наступний рік, якщо жодна зі сторін не повідомить другу про бажання припинити його дію за один місяць до закінчення терміну.

Доказів припинення договору від 04.09.2015 суду подано не було.

Відповідно до п. 5.2 договору невід'ємною умовою поставки товару має бути тільки письмове повідомлення факсимільним зв'язком покупця постачальнику на відвантаження товару, в якому зазначені строки поставки, кількість та вартість товару. Постачальник протягом доби з дня отримання повідомлення повідомляє покупця про прийняття цього повідомлення. У разі неотримання відповіді, повідомлення вважається прийнятим.

Датою поставки вважається день підписання видаткової накладної сторонами або їх уповноваженими представниками (п. 5.4).

Згідно з п. 6.1, 6.5 договору покупець оплачує поставлений постачальником товар за цінами, узгодженими та вказаними у специфікаціях (додатках) до договору на підставі виставлених рахунків-фактур. Сума договору складається з сум специфікацій, доданих до договору та є його невід'ємними частинами.

Виходячи з п. 7.1 та 7.2 договору оплата товару відбувається у безготівковій формі в національній валюті України згідно з виставленими рахунками-фактурами постачальника та умовах, визначених у специфікації.

В якості додатку № 1 до названого договору сторони склали специфікацію на загальну суму 59 447,44 грн. щодо постачання відводів сталевих 100 - 20 шт., відводів сталевих 80 - 20 шт., відводів сталевих 50 - 20 шт., та труб трьох розмірів у діаметрі: 16*2 - 0,5 тн, 57*3,5 - 0,75 тн, 75*3,5 - 1 тн. Умовами постачання товару було визначено: місце СРТ - Попасна, оплата - 100 % передоплата, строки поставки - 3 днів після отримання 100 % передоплати. Загальна суму договору збільшилась на суму специфікації №1 та складає 59447, 44 грн.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З аналізу укладеного сторонами договору слідує, що між Товариством з додатковою відповідальністю "Попаснянський вагоноремонтний завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комплектінвест" виникли господарські правовідносини, що підпадають під регулювання загальних положень про договір купівлі-продажу.

До позовної заяви позивачем було приєднано виставлений постачальником за договором від 04.09.2015 рахунок-фактуру від 03.09.2015 № 1783 на суму 76 284,35 грн., перелік товару в рахунку ідентичний товару, зазначеному в специфікації.

Таким чином сторонами договору було узгоджено перелік, строк поставки, строк оплати та вартість товару, що підлягав поставці.

Судом встановлено, що 07.09.2015 за платіжним дорученням № 2073 позивач перерахував відповідачеві грошові кошти в сумі 59 447,44 грн. з призначенням платежу - згідно з договором № 04/09-2015 від 04.09.2015, рах. № 1783 від 03.09.2015 за труби, відводи.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач поставив і передав у власність позивача труби вартістю 15 306,28 грн. за видатковою накладною від 17.09.2015 № 123, в якій міститься посилання на рахунок від 03.09.2015 № 1783.

Спір між сторонами виник у зв'язку з порушенням продавцем обов'язку з поставки товару, порушенням строків поставки та неповернення попередньої плати, що витребовувалася письмово у претензії .

Виходячи з умов, погоджених сторонами у специфікації № 1 від 04.09.2015 та враховуючи строки внесення попередньої плати, продавець був зобов'язаний передати покупцю товар у строк до 10.09.2015.

Доказів належного виконання обов'язку з поставки і передачу товару вартістю 59 447,44 грн. у власність покупця суду подано не було, окрім видаткової накладної на суму 15 306,28 грн.

21.10.2015 позивач направив відповідачу вимогу від 20.10.2015 № 2299, якою вимагав повернути на свій розрахунковий рахунок дебіторську заборгованість в сумі 44 141,16 грн., що виникла через невиконання умов поставки за специфікацією № 1 від 04.09.2015 до договору від 04.09.2015 № 04/09-15.

28.10.2015 позивач направив відповідачу претензію від 28.10.2015 № 130/ю, в якій вказував на недопоставку товару вартістю 44 141,16 грн., посилався на ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України та вимагав повернення коштів, отриманих в якості попередньої оплати в сумі 44 141,16 грн. і сплати процентів за користування грошовими коштами.

Відповідей на описані письмові звернення суду подано не було.

У ст. 193 Господарського кодексу України закріплено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Обов'язок продавця передати товар покупцеві встановлений, серед іншого, у ст. 662 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ч. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, судом встановлено, що позивач як покупець товару, сплатив продавцю 100 % попередньої плати і, в зв'язку з фактичною односторонньою відмовою продавця від виконання в натурі обов'язку з передачі всього обсягу оплаченого товару в установлені строки зажадав повернення попередньої плати та сплати процентів.

Зважаючи на описані вище обставини, позовні вимоги про стягнення з відповідача попередньої плати за товар, що не був поставлений є правомірними, обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в сумі 44 141,16 грн.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 6 264,41 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами за період з 12.09.2015 по 03.05.2016, стверджуючи, що відповідачем не поставлений товар на суму 44141,16грн., а тому попередня плата в сумі 44 141,16 грн. становить собою не договірну позику, за користування якою повинні бути сплачені проценти, розраховані в розмірі подвійної облікової ставки національного банку України.

Обґрунтовуючи такі вимоги, позивач посилається на ст.ст. 536, ч. 3 ст. 639, 1048 та 1214 Цивільного кодексу України.

У розділі 11 укладеного сторонами договору встановлено відповідальність за його неналежне виконання. Так, сторони погодили, що у разі несвоєчасної поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7 % від вказаної вартості (п. 11.1).

У межах справи № 910/10083/16 Товариством з додатковою відповідальністю "Попаснянський вагоноремонтний завод" позовні вимоги про стягнення з відповідача пені та штрафу за умовами п. 11.1 договору не заявлялися.

Так, у ч. 3 ст. 693 Цивільного кодексу України встановлено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Згідно зі ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За приписами ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов'язана повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 цього Кодексу).

Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача процентів за користування грошовими коштами, оскільки між сторонами у справі відсутні господарські правовідносини, що виникли з договору позики.

Крім того, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню приписи ст. 1214 Цивільного кодексу України, адже між позивачем та відповідачем існували договірні правовідносини, що виникли з договору поставки, що само по собі виключає застосування норм цієї статті, оскільки передмовами отримання відповідачем грошових коштів позивача були умови договору від 04.09.2015, які позивач сплати за наявності конкретної підстави - договірного зобов'язання внесення попередньої оплати.

Також, суд не вважає за можливе стягнути з відповідача 6 264,41 грн. з посиланням на ст. 536 Цивільного кодексу України в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, оскільки договором від 04.09.2015 сторони узгодили сплату пені в розмірі 0,1 % від вартості товару, тоді як позивач не посилався на п. 11.1 договору, а просив стягнути з відповідача плату за недоговірну позику у вигляді процентів за користування грошовими коштами, підстави для стягнення якої у даному разі відсутні.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги задовольняються частково, а судові витрати - покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплектінвест" (03194, м. Київ, бульв. Кольцова, будинок 17, приміщення 5, ідентифікаційний код 39764855) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Попаснянський вагоноремонтний завод" (93300, Луганська обл., м. Попасна, вул. Залізнична, 1, ідентифікаційний код 34502350) 44 141 (сорок чотири тисячі сто сорок одну) грн. 16 коп. заборгованості з повернення попередньої плати та 1 206 (одну тисячу двісті шість) грн. 74 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.07.2016

Суддя І.В.Усатенко