ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2016 р. Справа № 914/90/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Марка Р.І.

суддів Желіка М.Б.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Мазепа Н.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу Фізико-механічного інституту ім. Г.В.Карпенка НАН України, м. Львів, б/н від 22.04.2016р. (вх. № 01-05/2095/16 від 28.04.16).

на рішення Господарського суду Львівської області від 12.04.2016р.

у справі № 914/90/16, суддя Яворський Б.І.

за позовом: Фізико-механічного інституту ім. Г.В.Карпенка НАН України, м.Львів

до відповідача: Приватного підприємства Отава, м.Львів

про: зобовязання укласти договір

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 12.04.2016р. в задоволенні позову Фізико-механічного інституту ім. Г.В.Карпенка НАН України до Приватного підприємства Отава про зобовязання укласти договір відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Львівської області від 12.04.2016р. у справі № 914/90/16, позивач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 22.04.2016р. (вх. № 01-05/2095/16 від 28.04.16), в якій просить рішення у даній справі скасувати та прийняте нове рішення, яким позов задоволити повністю.

Свої доводи скаржник аргументує, зокрема тим, що при винесенні рішення судом першої інстанції було неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального права та суд першої інстанції не повно оцінив докази та пояснення подані в судових засіданнях.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що Фізико-механічний інститут НАН України просить суд зобовязати ПП Отава укласти договір про відшкодування податку на землю, оскільки при відсутності такого відповідач продовжує зловживати своїми правами та не підписує жодних договорів, щоб уникнути підстав сплачувати податок. Крім цього, скаржник стверджує, що позивач є державною бюджетною установою, кошти для здійснення своєї статутної діяльності отримує з державного бюджету, за рахунок яких змушений сплачувати за відповідача земельний податок у звязку з їхнім недобросовісним виконанням своїх обовязків.

ОСОБА_3 автоматичного розподілу справ КП Документообіг господарських судів, 28.04.2016р. справу за № 914/90/16 розподілено до розгляду судді доповідачу Марку Р.І., у складі колегії суддів Малех І.Б. та Костів Т.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 29.04.2016р. апеляційну скаргу Фізико-механічного інституту ім. Г.В.Карпенка НАН України, м. Львів, б/н від 22.04.2016р. прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 06.06.2016р.

У звязку з перебуванням 06.06.2016р. судді Малех І.Б. у відпустці, судове засідання 06.06.2016р. не відбулось, про що відповідно до абз. 2 пп. 2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 21 від 03.03.2016р., було повідомлено представника позивача.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.06.2016р. справу №914/90/16 призначено до розгляду на 21.06.2016р.

Розпорядженням керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду №303 від 21.06.2016р. у звязку відпусткою судді-члена колегії ОСОБА_4 зобовязано провести автоматизовану заміну судді-члена колегії у справі № 914/90/16.

ОСОБА_3 з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.06.2016р. у звязку з відпусткою судді-члена колегії ОСОБА_4, у склад колегії суддів для розгляду справи № 914/90/16 введено замість судді Костів Т.С. - суддю Желіка М.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 21.06.2016р. розгляд справи в порядку ст.77 ГПК України відкладено до 11.07.2016р., з підстав, викладених у вказаній ухвалі суду.

В судовому засіданні 11.07.2016р. представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задоволити.

Відповідач участі свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що ухвалою суду про призначення справи до розгляду явку представників сторін в судове засідання не визначено обовязковою, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, відтак, не були позбавлені конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вирішила апеляційну скаргу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 11.07.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, який підтримав свою позицію, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно Державного акту на право постійного користування землею ІІ-ЛВ № 003710 від 14.09.1999р. Фізико-механічному інституту ім. Г.В.Карпенка Національної академії наук України надано в постійне користування земельну ділянку площею 7,8138 га на вул.Науковій,5 у м.Львові для обслуговування комплексу інституту відповідно до ухвали 5-ої сесії 3-го скликання Львівської міської ради народних депутатів від 29.04.1999р. №216.

18.08.2000р. між Закритим акціонерним товариством Академрембуд та Приватним підприємством Отава укладено договір купівлі-продажу, відповідно до п.1 якого ЗАТ Академрембуд продало будівлі і споруди, що знаходяться в м. Львові по вул. Наукова, 5 В, а саме: Цегляний адміністративний корпус, позначений в плані А-1 розмір нежитлової площі - 108,1 кв.м; Цегляний гараж Б- розмір нежитлової площі -48,1 кв.м; Цегляний склад В розмір нежитлової площі 32,1 кв.м; Цегляний металевий склад Г розмір нежитлової площі - 145,1 кв.м; Цегляна майстерня Д розмір нежитлвоої площі 56,6 кв.м; Цегляний склад Ж розмір нежитлової площі 78,8 кв.м. А також, до згаданих вище будівель і споруд відносяться: металеві ворота №1, металева огорожа №2, металеві ворота №3, бетонне замощення І, асфальтно-бетонне замощення ІІ, а ПП Отава купило вище згадані будівлі і споруди, що знаходяться в м. Львові по вул. Наукова, 5 В (п.2 договору).

ОСОБА_3 з вищенаведеним договором купівлі продажу, 21.08.2000р. складено акт приймання-передачі будівель і споруд.

Як підтверджується Реєстраційним посвідченням від 21.09.2000р. Львівським обласним державним комунальним Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, будівлі та споруди літ. А-1, Б, В, Г, Д, Ж, №1, №2, №3, І, ІІ в цілому, які розташовані у м. Львові по вул. Науковій, 5В, зареєстровані на праві приватної власності за ПП Отава. ОСОБА_3 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.04.2013р. ПП Отава є власником обєкту нерухомого майна: будівлі та споруди літ. А-1, Б, В, Г, Д, Ж на праві приватної власності. До будівель і споруд відносяться металеві ворота №1, металева огорожа №2, металеві ворота №3, бетонне замощення І, асфальтно-бетонне замощення ІІ.

Як зазначено у витягу №19-1323-0.2-4185/9-15АП від 24.03.2015р. з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка знаходиться у м.Львові, вул.Наукова, 5, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1 кв.м під забудовою становить 1 286,74 грн.

Листом №01-12/15 від 17.12.2015р. відповідач повідомив позивача про те, що у звязку з не визначенням офіційного юридичного статусу ПП Отава щодо спірної земельної ділянки недоцільно укладати будь-які договори щодо фінансових зобовязань підприємства, в тому числі і щодо сплати земельного податку.

Листом №01-03/16 від 16.03.2016р. ПП Отава звернулося до позивача для отримання згоди на вилучення земельної ділянки загальною площею 1 630 кв.м, у тому числі 468,8 кв.м під будівлями з метою врегулювання земельних відносин.

Листом №88-3/248 від 22.03.2016р. позивач повідомив відповідача про те, що інститут не має повноважень щодо надання згоди на вилучення частини земельної ділянки, закріпленої за ним на праві постійного користування.

Підстави набуття права на землю із земель державної і комунальної власності передбачені статтею 116 Земельного кодексу України. Підставою набуття права на землю у таких випадках є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Порядок надання у постійне користування земельних ділянок встановлений статтею 123 Земельного кодексу України. Так, згідно з ч. 1 цієї статті надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України (в редакції чинної на момент укладення спірного договору) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Як уже було зазначено, Фізико-механічному інституту ім. Г.В.Карпенка Національної академії наук України надано в постійне користування земельну ділянку площею 7,8138 га на вул.Науковій, 5 у м.Львові згідно з державним актом на право постійного користування землею ІІ-ЛВ № 003710 від 14.09.1999р.

ОСОБА_3 з вищенаведеним, на даній земельній ділянці знаходиться нежитлове приміщення відповідача. Ні позивач, ні відповідач не заперечили, що зазначене майно знаходиться на території Фізико-механічному інституту ім. Г.В.Карпенка Національної академії наук України.

Однак, як правильно встановлено судом першої інстанції, будь-яких рішень органу місцевого самоврядування або органу державної влади про передачу відповідачу у власність спірної земельної ділянки або надання її у постійне користування чи оренду сторонами не подано. У матеріалах справи відсутні також докази набуття ПП Отава прав на спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу, оренди чи іншого правочину. Таким чином, на момент прийняття судом рішення, відсутні докази наявності у відповідача права власності чи права користування земельною ділянкою.

Судом встановлено, що позивач подав проект договору про відшкодування витрат земельного податку балансоутримувача користувачем, який дає підставу вважати, що він фактично регулює питання відшкодування земельного податку.

Частиною 1 ст. 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Обєктом плати за землю є земельна ділянка.

Нормами ст. 91 та ст. 96 Земельного кодексу України покладено обовязок на власників земельних ділянок та землекористувачів, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

ОСОБА_3 ст.2 Закону України Про плату за землю (який був чинний на момент укладення договору) використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Податок це обовязковий платіж, що справляється з юридичних і фізичних осіб за користування земельними ділянками (ст.1 цього ж Закону).

ОСОБА_3 п. 14.1.147 Податкового кодексу України плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається відповідно до нормативно-грошової оцінки землі.

Відповідно до ст.5 Закону Про плату за землю обєктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Субєктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар.

Власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (ст.15 Закону). Чинний на сьогодні Податковий кодекс України визначає, що земельний податок це обовязковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (п.14.1.72 Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. ст. 269, 288 Податкового кодексу України земельний податок сплачується власниками земельних ділянок, земельних часток (паїв) та постійними землекористувачами. Орендну плату сплачують орендарі на підставі укладеного договору оренди землі.

При цьому, необхідно мати на увазі, що платниками податку на землю є власники земельних ділянок, земельних часток та землекористувачі за земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності. Слід відрізняти поняття справляння податку з платника податку від його фактичного перерахування належному отримувачу, яке може здійснюватися як платником податку, так і його представником чи податковим агентом. Тому податок, в тому числі земельний, є елементом податкових відносин та не підпадає під регулювання цивільного законодавства. Аналогічний висновок зробив ВГС України, направляючи справу на новий розгляд.

З аналізу вищенаведеного, необхідно зазначити, що обовязок зі сплати плати за землю як загальнодержавного податку може бути покладений виключно на наступних осіб: у формі земельного податку - на власників та постійних користувачів належним чином сформованих земельних ділянок, право власності/постійного користування яких оформлені та зареєстровані у відповідності до вимог чинного земельного законодавства; у формі орендної плати за землі державної та комунальної власності - на орендарів відповідних земельних ділянок державної та комунальної власності за умови укладення та реєстрації відповідних договорів оренди землі.

За приписами ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності зі ст. 173 ГК України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт господарювання (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязків.

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

ОСОБА_3 ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

У статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст.202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. (ст.203 ЦК України).

Таким чином, на момент прийняття судом рішення, спірна земельна ділянка не належить відповідачу ні на праві власності, ні на праві користування, а сплата податку, відшкодування якого є предметом договору, не регулюється цивільним законодавством.

Оцінюючи наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції зазначає, що місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку, що пропонований проект договору, який позивач вважає необхідним зобовязати укласти з відповідачем, є таким, що суперечить закону, а тому не може бути укладений.

Окрім цього, в позовній заяві, позивач просить зобовязати укласти договір про відшкодування вартості земельного податку, а тому суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що серед способів захисту, передбачених ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України, не має такого способу захисту, як установлення правовідносин, в тому числі шляхом зобовязання особи до укладення договору. Аналогічна позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012р. у справі №6-110цс12, де Верховний Суд України зазначає, що особа вправі звернутися до суду за захистом своїх прав на підставі п.1 ч.2 ст.6 ЦК України з позовом про визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативно-правовим актом, що містить відповідний обовязок, а зобовязання укласти договір у судовому порядку не відповідає способам захисту прав, передбачених ст.16 ЦК України.

З огляду на наведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що скаржником у справі не доведено обставини на які він покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 12.04.2016р. відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а інші зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст.49 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 12.04.2016р. в справі №914/90/16 - залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Фізико-механічного інституту ім. Г.В.Карпенка НАН України, б/н від 22.04.2016р. - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлений 12.07.2016р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Малех І.Б.