КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2016 р. Справа№ 910/260/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Господарського суду міста Києва

від 22.02.2016

у справі № 910/260/16 (суддя - Мельник В.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Енергорезерв",

до Моторного (транспортного) страхового бюро України,

про стягнення 318 062,85 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Бреус О.М. - представник (довіреність № б/н від 18.10.13);

від відповідача: Патрик Г.Г. - представник (довіреність №137 від 28.12.2015),

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Енергорезерв» (надалі - ПрАТ «СК «Енергорезерв», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі - МТСБУ, відповідач) про стягнення 318 062,85 грн заборгованості, зумовленої неповерненням позивачеві належної йому частини гарантійного внеску та інвестиційного прибутку після припинення останнім асоційованого членства в МТСБУ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.02.2016 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Енергорезерв» 318 062,85 грн заборгованості та 4 770,94 грн судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду, Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/260/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення судом першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним і неповним дослідженням доказів, порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 у складі головуючий суддя: Мальченко А.О., судді Жук Г.А., Суховий В.Г. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 25.05.2016.

25.05.2016 у судовому засіданні оголошено перерву до 22.06.2016 в порядку статті 77 ГПК України.

У зв'язку з перебуванням судді Сухового В.Г. у відпустці, протоколом про автоматичну зміну складу колегії суддів справа №910/260/16 передана для розгляду судовій колегії у складі: головуючий суддя Мальченко А.О., судді Жук Г.А., Дикунська С.Я. та ухвалою від 21.06.2016 справу прийнято до провадження вказаною колегією суддів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 було відкладено розгляд справи на 06.07.2016 у зв'язку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

Позивач скористався правом, наданим статтею 96 Господарського процесуального кодексу України, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні 06.07.2016 представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх безпідставними, а судове рішення законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду без змін.

06.07.2016 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 30.12.1999 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Енергорезерв» було асоційованим членом Моторного (транспортного) страхового бюро України та мало право на укладення договорів з обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з дією на території України, що підтверджується Свідоцтвом про асоційоване членство від 20.06.2011 №059.

Правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у тому числі, діяльність Моторного (транспортного) страхового бюро України регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV.

Пунктом 39.1. статті 39 вказаного Закону визначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, яке здійснює обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Відповідно до підпунктів 43.1.1., 43.1.2. пункту 43.1., пункту 43.3. статті 43 того ж Закону для забезпечення виконання зобов'язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому створюються централізовані страхові резервні фонди: фонд страхових гарантій та фонд захисту потерпілих (надалі - ФЗП). Порядок і умови формування централізованих страхових резервних фондів встановлюються положенням про порядок і умови формування централізованих страхових резервних фондів, що затверджується президією МТСБУ та погоджується з Координаційною радою МТСБУ.

За умовами підпунктів «а», «б» пункту 51.1. статті 51 Закону (в редакції станом на день набрання ним чинності - 01.01.2005) для набуття статусу асоційованого члена МТСБУ страховик зобов'язаний отримати ліцензію на здійснення страхування цивільно-правової відповідальності та сплатити до фонду захисту потерпілих гарантійний внесок у розмірі, визначеному положенням про цей фонд, у сумі не меншій за еквівалент 100 тисяч євро.

Відповідно до пункту 51.8. статті 51 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» члени МТСБУ зобов'язані сплачувати: а) членські внески у розмірі, визначеному загальними зборами членів МТСБУ; б) гарантійні та інші внески до централізованих страхових резервних фондів у розмірі, визначеному цим Законом; в) відрахування з премій обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідно до цього Закону.

Місцевим судом було встановлено, що на виконання зазначених вимог Закону ПрАТ «СК «Енергорезерв» отримало ліцензію на здійснення страхування цивільно-правової відповідальності та повністю сплатило гарантійний внесок до ФЗП у розмірі, визначеному Законом.

Законом України від 05.07.2012 №5090-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» були внесені зміни до Закону, згідно з якими страховик вважається таким, що прийнятий у члени МТСБУ та набув статусу асоційованого члена, після прийняття МТСБУ рішення про задоволення відповідної заяви страховика, укладення між МТСБУ та страховиком договору про співпрацю щодо внутрішніх договорів страхування, розмір мінімального базового гарантійного внеску до ФЗП визначається Положенням про цей фонд та не може бути меншим за суму, еквівалентну 500 000,00 євро (пункт 51.1. статті 51 Закону).

При цьому, відповідно до абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону, якщо розмір гарантійних внесків до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ не відповідає розміру, визначеному цим Законом, такий страховик зобов'язаний сплатити різницю між визначеною цим Законом сумою і сумою, сплаченою страховиком, виходячи з того, що половина коштів сплачується не пізніше ніж через 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом, а у повному розмірі - не пізніше, ніж через 24 місяці з дня набрання чинності цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що 28.12.2012 між МТСБУ та ПрАТ «СК «Енергорезерв» було укладено договір про співпрацю №059, предметом якого є співробітництво сторін у сфері організації та провадження обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами страхування.

Проте у зв'язку зі збільшенням фонду захисту потерпілих, позивач вирішив припинити своє членство в МТСБУ та листом від 30.10.2013 №228 повідомив про таке рішення МТСБУ.

Листом від 08.11.2013 № 6/3-05/31349 відповідач повідомив позивача про те, що рішення про припинення членства буде розглянуте на загальних зборах членів МТСБУ в найкоротший строк.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2014 відповідач направив позивачеві повідомлення №6/3-05/6459 про втрату статусу асоційованого члена МТСБУ.

Оскільки відповідно до пункту 4.6. Положення про членство в МТСБУ страховик припиняє своє членство з дати вихідної реєстрації МТСБУ відповідного листа, місцевий суд дійшов правильного висновку, що ПрАТ «Енергорезерв» припинило своє членство в МТСБУ 28.02.2014.

Відповідно до пункту 51.9. статті 51 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» гарантійні внески, сплачені страховиком до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, з урахуванням інвестиційного доходу, отриманого від розміщення таких внесків, та з вирахуванням коштів, сплачених МТСБУ, підлягають поверненню страховику за умови, що стосовно нього не здійснюється процедура ліквідації та/або банкрутства. Строк такого повернення з ФЗП становить три роки з дня припинення асоційованого членства страховика в МТСБУ.

На підставі даного положення Закону ПрАТ СК «Енергорезерв» листами № 106 від 10.06.2014 та №123 від 16.07.2014 звернулось до МТСБУ з проханням повернути суму накопиченого гарантійного внеску до фонду захисту потерпілих, в яких зазначило, що між сторонами узгоджені всі питання щодо неврегульованих збитків та використаних бланків, у страховика відсутня заборгованість перед МТСБУ та перед страхувальниками, процедура ліквідації та/або банкрутства щодо товариства не здійснюється.

Місцевим судом встановлено, що листами №5-41/506 від 14.01.2014 та №5-41/1488 від 21.01.2014 відповідач надіслав позивачеві Звіт про рух коштів ФЗП та розподіл інвестиційного доходу за четвертий квартал 2013 року та Звіт про рух коштів ФЗП ПрАТ СК «Енергорезерв» за четвертий квартал 2013 року, згідно з якими сума гарантійного внеску позивача станом на 31.12.2013 складала 1 041 086,66 грн, а заборгованість по сплаті відповідачем інвестиційного доходу, отриманого від розміщення внеску - 0,00 грн.

Разом з цим, відповідач повідомив, що після затвердження звітів Координаційною радою вони будуть надані кожному страховику, а інвестиційний дохід буде своєчасно перераховано.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Звіту про рух коштів ФЗП ПрАТ СК «Енергорезерв» за перший квартал 2014 року, підписаного відповідачем, залишок коштів, що підлягає поверненню позивачу станом на 31.03.2014 становив 1 143 757,20 грн та окремо інвестиційний дохід, отриманий від розміщення внеску - 17 799,55 грн.

Згідно Звіту про рух коштів ФЗП ПрАТ СК «Енергорезерв» за другий квартал 2014 року, підписаного відповідачем, залишок коштів, що підлягають поверненню позивачу, станом на 30.06.2014 становив 1 135 577,82 грн та окремо інвестиційний дохід, отриманий від розміщення внеску - 25 099,41 грн.

Відповідач, на виконання положень Закону, повернув позивачеві частину коштів в сумі 105 888,62 грн, в тому числі, 1 779,96 грн інвестиційного доходу (10% залишку гарантійного внеску до ФЗП станом на 31.12.2013 з суми 1 041 086,66 грн та 10 % від інвестиційного доходу за 1 квартал 2014 року), що підтверджується платіжним дорученням від 28.07.2014 № 6852.

Таким чином, залишок коштів, які підлягали поверненню відповідачем, після здійснення даного платежу, склав:

- гарантійний внесок до ФЗП (1 041 086,66 грн - 104 108,66 грн (10 % від ФЗП, що належать позивачеві) - 936 978,00 грн;

- інвестиційний дохід за І квартал 2014 року (17 799,55 - 1 779,96 грн (10% від інвестиційного прибутку, отриманого від розміщення внеску) - 16 019,59 грн.

Відповідно до Звітів про рух коштів ФЗП ПрАТ «СК «Енергорезерв», підписаних відповідачем, залишок коштів за третій квартал 2014 року, що підлягає поверненню позивачу, станом на 30.09.2014 становить 1 028 144,42 грн та 21 602,01 грн інвестиційного доходу, а за четвертий квартал станом на 31.12.2014 - 1 075 576,53 грн та 23 014,78 грн інвестиційного доходу.

Згідно Звіту про рух коштів ФЗП ПрАТ СК «Енергорезерв» за перший квартал 2015 року залишок коштів, що підлягають поверненню позивачу, станом на 31.03.2015 становить 1 098 574,02 грн, в тому числі, інвестиційний дохід, отриманий від розміщення внеску - 22 583,57 грн.

Відповідно до Звіту про рух коштів ФЗП ПрАТ СК «Енергорезерв» за другий квартал 2015 року залишок коштів, що підлягають поверненню позивачу, станом на 30.06.2015 становить 1 121 154,02 грн, в тому числі, інвестиційний дохід, отриманий від розміщення внеску - 27 382,49 грн.

Як стверджує позивач, відповідно до пункту 43.3. статті 43, пункту 51.9. статті 51 Закону, пунктів 2.2.7., 2.2.8. договору про співпрацю №059 від 28.12.2012, підпункту 3.12.2. пункту 3.12. Положення про ФЗП, відповідач зобов'язаний був повернути йому до 27.07.2015 30% залишку гарантійного внеску, сплаченого ним до ФЗП та 30% інвестиційного доходу за період з 2 кварталу 2014 року по 2 квартал 2015 року (включно).

Про необхідність повернення іншої частини від суми гарантійного внеску до ФЗП та інвестиційного прибутку позивач повідомляв відповідача листом від 18.05.2015 №118, проте МТСБУ свої зобов'язання перед ПрАТ «СК «Енергорезерв» не виконало, а тому, на думку позивача, у відповідача наявна заборгованість в розмірі 318 062.85 грн.

Як встановлено місцевим судом, листом від 27.05.2015 №5-41/15201 відповідач повідомив позивача, що порядок повернення гарантійного внеску до ФЗП та інвестиційного прибутку, отриманого від розміщення внеску, встановлений Положенням про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, затвердженим протоколом Президії Бюро від 07.08.2014 №320/2014 та погодженим протоколом Координаційної ради Бюро від 17.11.2014 №47/2014, яке передбачає інший порядок повернення гарантійного внеску до ФЗП та інвестиційного прибутку, ніж був встановлений Положенням про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах від 06.12.2012. Питання про повернення ПрАТ «СК «Енергорезерв» другої частини залишку гарантійного внеску буде розглянуте у серпні-вересні 2015 року.

Не погоджуючись з цим, позивач листом від 26.08.2015 №193 повторно звернувся до відповідача про перерахування залишку гарантійного внеску до ФЗП та інвестиційного прибутку.

Місцевим судом встановлено, що листом № 5-41/24358 від 31.08.2015 відповідач повідомив позивача про те, що засіданням Президії МТСБУ 18.06.2015 був затверджений Порядок повернення страховику гарантійного внеску ФЗП та розрахунковий розмір резерву збитків страховиків, які позбавлені членства в МТСБУ станом на 31.12.2014.

Згідно з даним Порядком розмір резерву збитків ПрАТ СК «Енергорезерв» станом на 31.12.2014 затверджений у сумі 2 816 805,00 грн, доля коштів у проблемних банках, яка обліковується за позивачем становить 563 333,00 грн. Виходячи з цього та враховуючи, що залишок гарантійного внеску ПрАТ СК «Енергорезерв» до ФЗП складає 987 229,00 грн, кошти до повернення у 2015 році відсутні, а тому будуть виплачені протягом трьох років як це передбачено Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 51.9. статті 51 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що гарантійні внески, сплачені страховиком до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, з урахуванням інвестиційного доходу, отриманого від розміщення таких внесків, та з вирахуванням коштів, сплачених МТСБУ, підлягають поверненню страховику за умови, що стосовно нього не здійснюється процедура ліквідації та/або банкрутства. Строк такого повернення з ФЗП становить три роки з дня припинення асоційованого членства страховика в МТСБУ.

Згідно з пунктом 43.3. статті 43 Закону порядок та умови формування централізованих страхових резервних фондів встановлюються положенням про порядок і умови формування централізованих страхових резервних фондів.

Підпунктом 3.12.2. пункту 3.12. Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, затвердженого протоколом Координаційної ради МТСБУ від 06.12.2012 №31/2012, що діяв на момент виходу ПрАТ «СК «Енергорезерв» із членів МТСБУ, встановлено, що гарантійні внески повертаються МТСБУ частинами: 10% його залишку - протягом 12 місяців з дати виходу страховика із складу Бюро, 30% залишку - протягом 12 місяців з дати виплати першої частини і решта залишку не пізніше закінчення трирічного строку з дати виходу страховика зі складу Бюро.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що відповідач зобов'язаний був сплатити позивачеві частину гарантійного внеску до ФЗП з урахуванням інвестиційного доходу, отриманого від розміщення таких внесків, а саме, 30% залишку гарантійного внеску до ФЗП та 30% інвестиційного доходу в період з 2 кварталу 2014 року по 2 квартал 2015 року (включно) у розмірі 318 062,85 грн не пізніше 27.07.2015.

Твердження відповідача про те, що до відносин між сторонами мають бути застосовані норми Положення про ФЗП зі змінами станом на 2014 рік, відхиляються колегією суддів як необґрунтовані, з огляду на таке.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи те, що позивач припинив своє асоційоване членство ще 28.02.2014, до правовідносин з питань повернення МТСБУ гарантійних внесків ПрАТ «СК «Енергорезерв», сплачених до фонду захисту потерпілих, повинні бути застосовані норми законів, умови членства в МТСБУ та Положення про ФЗП, що діяли на момент виходу ПрАТ «СК «Енергорезерв» із членів МТСБУ.

Таким чином, позовні вимоги ПрАТ «СК «Енергорезерв» щодо стягнення з МТСБУ 318 062,85 грн заборгованості, що включає 30% залишку гарантійного внеску до ФЗП та 30% інвестиційного доходу за період з 2 кварталу 2014 року по 2 квартал 2015 року підлягають задоволенню у повному обсязі.

За приписами статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2016 у справі №910/260/16 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 32-34, 43, 44, 49, 96, 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2016 у справі №910/260/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2016 у справі №910/260/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/260/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук