ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

04 липня 2016 року Справа № 915/1855/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: ОСОБА_2 дов. від 26.04.2016,

представника відповідача: ОСОБА_3 дов. №03/447 від 22.03.2016,

ОСОБА_4 дов. №03/447 від 22.03.2016,

представника ДВС: ОСОБА_5 дов. №20-22/598 від 30.12.2015,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

скаргу: Комунального підприємства Теплопостачання та водно-каналізаційне господарство про скасування постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.04.2016, ВП №50663862 в частині стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 823447,2 грн. по справі №915/1855/15

за позовом: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м.Київ, вул.Назарівська, 3) в особі ВП Южно-Українська АЕС (55001, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, промзона, а/с №20),

до відповідача: Комунального підприємства Теплопостачання та водно-каналізаційне господарство (55000, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, вул.Дружби народів,8 ),

ІІІ особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, м.Київ, вул.Смоленська, 19),

про: стягнення 12179720,92 грн. основного боргу, 480169,31 грн. збитків від інфляції, 146681,74 грн. 3% річних, 880844,35 грн. штрафу та 1784627,93 грн. пені,

особа, дії (бездіяльніть) якої оскаржуються: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул.Городецького, 13), -

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» звернулось до господарського суду Миколаївської області зі скаргою №03/693 від 11.05.2016, в якій просить скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.04.2016 винесену у виконавчому провадження ВП №50663862 про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 823447,2 грн.

В обґрунтування своїх вимог боржник вказує на те, що постанова про стягнення виконавчого збору від 19.04.2016 в частині стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 209194,48 грн. винесена незаконно, оскільки залишок заборгованості відповідача на дату її винесення становив не 8234471,98 грн., а 6142527,22 грн., про що ДВС було повідомлено супровідним листом №03/591 від 14.04.2016 з наданням відповідних доказів (т.2 а.с.92, 93).

Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у запереченнях проти скарги, вказуючи на те, що в силу приписів ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання. З боку стягувача та боржника відомостей щодо часткового погашення заборгованості, станом на дату прийняття постанови, не надходило, а зясовувати розмір фактичної заборгованості самостійно державний виконавець не зобовязаний (т.2 а.с.191-194).

ВП Южно-Українська АЕС проти задоволення скарги заперечує, вказуючи на те, що боржником рішення суду не було виконано в повному обсязі до початку його примусового виконання, тому ДВС виконавчий збір нарахований правомірно у розмірі 10% суми, що підлягає стягненню по виконавчому документу (т.2 а.с.212, 213).

На запитання суду, який розмір заборгованості рахувався за КП Теплопостачання та водно-каналізаційне господарство станом на 19.04.2016 (дату винесення спірної постанови), представники ВП Южно-Українська АЕС та відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відповіді не надали.

Під час розгляду скарги представники стягувача, боржника та органу ДВС підтримав доводи викладені у скарзі та запереченнях на скаргу.

З метою зясування розміру заборгованості відповідача, яка була сплачена ним самостійно до початку примусового виконання рішення суду, ухвалою суду від 07.06.2016 було призначено по скарзі звірку взаєморозрахунків, у звязку з чим розгляд справи відкладався.

У судове засідання 04.07.2016 сторонами надані суду складений та підписаний стягувачем та боржником без зауважень акт звірки від 26.06.2016 (т.2 а.с.242, 244).

Заслухавши представників сторін та державної виконавчої служби, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

01.02.2016 Господарським судом Миколаївської області по справі №915/1855/15 стягнуто з Комунального підприємства «Теплопостачання та водно-каналізаційне господарство», на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» 12179720,92 грн. основного боргу, 480169,31 грн. збитків від інфляції, 146681,74 грн. 3% річних, 535388,38 грн. пені, 264253,32 грн. штрафу та 178059,42 грн. судового збору.

17.03.2016 на виконання вказаного рішення Господарським судом Миколаївської області було видано відповідний наказ.

Згідно з ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

На підставі заяви ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС», Державною виконавчою службою 31.03.2016 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, надано боржнику семиденний термін для добровільного виконання вищевказаного наказу.

19.04.2016 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 823447,2 грн.

Не погоджуючись з вказаними діями Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України КП Комунального підприємства «Теплопостачання та водно-каналізаційне господарство» оскаржило її до суду.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999 (із змінами та доповненнями) (надалі Закон №606-ХІV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч.1 ст.6 Закону №606-ХІV, державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.25, ч.1 ст.27, ч.1 ст.28 Закону №606-ХІV, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання.

Пунктом 3.7.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 передбачено, що у разі, якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, то виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

Зі змісту вказаних норм можна зробити висновок, що розмір стягуваного державним виконавецем виконавчого збору напряму залежить від суми заборгованості, яка рахується за боржником станом на початок примусового виконання рішення.

Відповідно, у разі, якщо примусове виконання вже розпочато, то самостійна сплата боржником грошових коштів після його початку, не впливає на розмір виконавчого збору.

Як вбачається з акту звірки взаєморозрахунків від 26.06.2016 (т.2 а.с.242, 244), станом на дату початку примусового виконання рішення суду та винесення постанови про стягнення виконавчого збору, розмір самостійно непогашеної заборгованості відповідача становив 6180932,25 грн.

Таким чином, розмір виконавчого збору мав бути вирахуваний державним виконавцем виходячи саме з цієї суми, а не з суми боргу, зазначеної у виконавчому документі, та мав становити 618093,23 грн., а не 823447,2 грн.

Посилання державного виконавця на те, що йому не було відомо про часткове погашення суми боргу в добровільному порядку не узгоджується з вимогами щодо неупередженості та сумлінності при вчиненні виконавчих дій, що передбачено ч.1 ст.11 Закону №606-ХІV.

Це ж стосується і бездіяльності стягувача, який всупереч приписам ч.5 ст.12 Закону №606-ХІV протягом трьох робочих днів письмово не повідомив державного виконавця про часткове самостійне виконання рішення боржником.

В той же час, скарга Комунального підприємства «Теплопостачання та водно-каналізаційне господарство» підлягає задоволенню частково, оскільки безпідставним є стягнення за спірною постановою з боржника виконавчого збору лише у сумі 205353,97 грн., тому підстави для повного визнання постанови від 19.04.2016 недійсною відсутні.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Комунального підприємства «Теплопостачання та водно-каналізаційне господарство» №03/693 від 11.05.2016 задовольнити частково.

2. Визнати недійсною постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.04.2016 в частині стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 205353,97 грн. у виконавчому провадженні ВП №50663862 з виконання наказу Господарського суду Миколаївської області від 17.03.2016 у справі №915/1855/15.

3. В решті скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.ст.91, 93 ГПК України.

Суддя М.В. Мавродієва