РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2016Справа №910/7777/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 108 350, 57 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Бєлячкова О.В.;

від відповідача: Чеботарьова І.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі-відповідач) про стягнення:

- заборгованості за надані послуги протягом березня-квітня 2013 року згідно договору на транспортування природного газу трубопроводами № 14/2434/12/ від 11.04.2012 у розмірі 52 781, 34 грн.;

- пені у розмірі 3 660, 43 грн. та штрафу за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих послуг протягом березня-квітня 2013 року у сумі 3 694, 69 грн., а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 4 722, 29 грн. та інфляційних втрат у сумі 43 491, 82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов'язань за договором на транспортування природного газу трубопроводами № 14/2434/12/ від 11.04.2012.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 19.05.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У судовому засідання 19.05.2016 представник відповідача надав відзив на позов, у якому проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки відповідач вважає їх безпідставними, а розрахунок заборгованості штрафних санкцій за договором № 14/2434/12 від 11.04.2012 таким, що не має правомірних підстав, зокрема зазначає, що позивачем необґрунтовано заявлено до стягнення з відповідача непередбаченого умовами договору 7 % штрафу, з посиланням на ст. 231 ГК України, відповідно до якої такий вид господарської відповідальності не розповсюджується на боржника, що прострочив виконання грошового зобов'язання.

Розгляд справи відкладався згідно п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 13.06.2016 оголошувалась перерва до 04.07.2016 відповідно до ст. 77 ГПК України.

04.07.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав заперечення на відзив відповідача, в яких зазначає, що позивачем заявлені вимоги щодо стягнення заборгованості за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами на території Кременецького району в березні-квітні 2013, а не за послуги з транспортування природного газу розподільними трубопроводами, а тому посилання відповідача на факт позбавлення позивача ліцензії з розподілу природного газу, починаючи з березня 2013 є хибним.

У судовому засіданні 04.07.2016 оголошувалась перерва до 14.07.2016 згідно ст. 77 ГПК України.

14.07.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав клопотання про долучення копії ліцензії на транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ трубопроводами зі строком дії з 28.02.2013 по 27.02.2018, що була видана позивачу НКРЕ відповідно до прийнятого регуляторним органом рішення від 28.02.2013 № 211.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову та надав клопотання про застосування строків позовної давності до вимоги про стягнення пені.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 14.07.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

11.04.2012 Дочірньою компанією «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - Газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - замовник) укладено договір на транспортування природного газу трубопроводами № 14/2434/12/, умовами якого передбачено, що Газотранспортне підприємство зобов'язується у 2012 році надати замовнику послуги з транспортування трубопроводами Газотранспортного підприємства природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в газопроводи Газотранспортного підприємства до пунктів призначення - газорозподільних станцій або до споживачів замовника, які безпосередньо приєднані до газопроводів Газотранспортного підприємства, а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування газу в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами даного договору.

Місце надання послуг - територія розташування газопроводів газотранспортного підприємства (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 1.3. договору, плановий обсяг транспортування газу замовника протягом 2012 року складає 17 200 000 тис.куб.м., з яких 3 700 000 тис.куб.м. планується транспортувати для споживачів, власні газопроводи яких безпосередньо підключені до магістральних газопроводів.

Згідно п. 3.1. договору, послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу трубопроводами. У випадку, якщо споживачі замовника безпосередньо підключені до газопроводів Газотранспортного підприємства, кількість протранспортованого Газотранспортним підприємством газу споживачам замовника визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу, установлених на ГРС.

Газотранспортне підприємство до 12 (дванадцятого) числа місяця, наступного за звітним, складає реєстри реалізації газу споживачам замовника, які безпосередньо приєднані до газопроводів Газотранспортного підприємства, і погоджують їх із замовником або постачальником.

Якщо споживачі замовника отримують газ з мережі газорозподільного підприємства, даними для складання актів наданих послуг є реєстри газорозподільного підприємства про обсяги газу, протранспортованого ним споживачам замовника.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що Газотранспортне підприємство до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Газотранспортного підприємства.

За приписами п.п. 3.3. та 3.4. договору, замовник протягом 2 (двох) робочих днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути Газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до законодавства України. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються відповідно до даних Газотранспортного підприємства.

Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з Газотранспортним підприємством.

Умовами п. 5.1. договору встановлено, що розрахунки за послуги з транспортування газу трубопроводами здійснюється за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. На момент укладення даного договору тарифи визначені постановою НКРЕ від 28.12.11 № 131 «Про встановлення тарифів на транспортування та постачання природного газу» і вказані у додатку № 1 до даного договору. Газотранспортне підприємство зобов'язується розміщувати інформацію про чинні тарифи на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

Загальна вартість даного договору становить 2 424 020 000, 00 грн., крім того ПДВ - 484 804 000, 00 грн. Всього разом з ПДВ - 2 908 824 000, 00 грн. та складається з місячних сум вартості послуг транспортування газу Газотранспортним підприємством замовнику. Загальна вартість цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п. 5.5. договору).

Відповідно до п. 5.6. договору, оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства до 20 (двадцятого числа) місяця, наступного за звітним, відповідно до актів наданих послуг.

Оплата послуг може здійснюватись замовником на підставі наданих Газотранспортним підприємством рахунків протягом місяця, в якому ці послуги надаються.

У платіжних дорученнях замовник повинен обов'язково вказати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. Якщо в платіжних дорученнях замовника не зазначено номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, Газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника в першу чергу, як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за час у попередніх періодах.

Згідно п. 7.3. договору, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Даний договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками, розповсюджує свою дію на відносини сторін, що склалися з 01.03.2012 року і діє в частині надання послуг до 31.12.2012 року, а в частині проведення розрахунків за надані Газотранспортним підприємством - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором (п. 11.1. договору).

Додатком № 1 до договору на транспортування природного газу трубопроводами № 14/2434/12/ від 11.04.2012 сторони погодили тарифи на послуги з транспортування природного газу трубопроводами ДК «Укртрансгаз».

26.12.2012 між Дочірньою компанією «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" укладено додаткову угоду № 1.1. до договору на транспортування природного газу трубопроводами № 14/2434/12/ від 11.04.2012, якою сторони вирішили внести зміни і доповнення до договору, виклавши окремі пункти в наступній редакції:

1.1. Газотранспортне підприємство зобов'язується у 2012-2013 роках надати замовнику послуги з транспортування трубопроводами газотранспортного підприємства природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в газопроводи Газотранспортного підприємства до пунктів призначення-газорозподільних станцій або до споживачів замовника, які безпосередньо приєднані до газопроводів Газотранспортного підприємства, а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування газу в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами даного договору.

1.3. Плановий обсяг транспортування газу замовника протягом 2012-2013 складає 3 440 000 тис. куб.м., з яких 740 000 тис.куб.м. планується протранспортувати для споживачів, власні газопроводи яких безпосередньо підключені до магістральних газопроводів.

5.5. Загальна вартість даного договору становить 2 908 824 000, 00 грн., крім того ПДВ - 581 764 800, 00 грн. Всього разом з ПДВ - 3 490 588 800, 00 грн. та складається з місячних сум вартості послуг транспортування газу Газотранспортним підприємством замовнику.

11.1. Даний договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками, розповсюджує свою дію на відносини сторін, що склалися з 01.03.2012 року і діє в частині надання послуг до 31.12.2013 року, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором.

07.02.2013 між Публічним акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ", яке є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов'язків Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" укладено додаткову угоду № 2 до договору на транспортування природного газу трубопроводами № 14/2434/12/ від 11.04.2012, відповідно до якого сторони домовились в преамбулі договору, розділі 12 договору та додатку № 1 до договору слова «Дочірня компанія «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» замінити словами «Публічне акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ».

01.04.2013 між Публічним акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ" (далі - газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - замовник) укладено додаткову угоду № 3 до договору на транспортування природного газу трубопроводами № 14/2434/12/ від 11.04.2012, якою сторони вирішили внести зміни і доповнення до договору, виклавши окремі пункт в наступній редакції:

1.3. Плановий обсяг транспортування газу замовника першого півріччя 2013 року складає до 15 529 800 тис. куб.м., з яких 2 040 000 тис.куб.м. планується протранспортувати для споживачів, власні газопроводи яких безпосередньо підключені до магістральних газопроводів.

5.5. Загальна вартість даного договору становить 4 739 426 333, 33 грн., крім того ПДВ - 947 885 266, 67 грн. Всього разом з ПДВ - 5 687 311 600, 00 грн. та складається з місячних сум вартості послуг транспортування газу газотранспортним підприємством замовнику.

Додатковою угодою № 4 до договору на транспортування природного газу трубопроводами № 14/2434/12/ від 11.04.2012 сторони виклали п. 5.1 розділу 5 у наступній редакції:

Розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюється за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. На момент укладення даного договору тарифи визначені постановою НКРЕ від 28.12.11 № 131 «Про встановлення тарифів на транспортування та постачання природного газу» і вказані у додатку № 1 до даного договору. У випадку зміни тарифів НКРЕ нові тарифи є обов'язковими для сторін за цим договором з дати набрання ними чинності і додаткового письмового погодження сторін не потребують.

Крім того, додатковою угодою № 5 до договору на транспортування природного газу трубопроводами № 14/2434/12/ від 11.04.2012, сторони виклали п. 11.1. договору в наступній редакції:

Даний договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками, розповсюджує свою дію на відносини сторін, що склалися з 01.03.2012 року і діє в частині надання послуг до 31.12.2013 року, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором.

Як стверджує позивач, за надані згідно договору послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за березень-квітень 2013 року в загальному обсязі 155, 48 тис. куб. м., за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 52 781, 34 грн.

Так, на виконання умов п. 3.2 договору, позивачем на адресу відповідача направлялись акти надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 03-13-14/2434/12//ТКЕЗ від 31.03.2013 на суму 38 745, 87 грн., № 03-13/14/2434/12// ПРОМЗ від 31.03.2013 на суму 907, 43 грн. та № 04-13-14/2434/12//ТКЕЗ від 30.04.2013 на суму 13 128, 04 грн., що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку № 9691 від 22.01.2016, які отримані відповідачем 25.01.2016 згідно відстеження пересилання поштових відправлень за штрих-кодовим ідентифікатором: 485.

Проте, відповідач в порушення умов п. 3.3 договору, зазначені вище акти не підписав, вмотивовану відмову від їх підписання не надав, наявну заборгованість не погасив.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо оплати наданих послуг, зокрема погашення заборгованості у розмірі 52 781, 34 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3 660, 43 грн. - пені, 4 722, 29 грн. - 3 % річних, 43 491, 82 грн. - інфляційних втрат, 3 694, 69 грн. - 7 % штрафу відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору на транспортування природного газу трубопроводами № 14/2434/12/ від 11.04.2012, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Так, згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, надав передбачені договором послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за березень-квітень 2013 року в загальному обсязі 152, 804 тис.куб.м. за актом № 03-13-14/2434/12//ТКЕЗ від 31.03.2013 та № 04-13-14/2434/12//ТКЕЗ від 30.04.2013, проте відповідач оплати наданих позивачем послуг не провів, доказів зворотного суду не надав, в порушення умов п. 3.3 договору, надіслані акти не підписав, вмотивовану відмову від їх підписання не надав.

При цьому, суд відзначає, що у матеріалах справи відсутній, а позивачем не наданий суду акт № 03-13/14/2434/12// ПРОМЗ від 31.03.2013 на суму 907, 43 грн.

Отже, не підписання замовником акта приймання-передачі наданих послуг у вказаний термін, за умови відсутності письмової вмотивованої відмови, є фактом визнання замовником повного виконання виконавцем своїх зобов'язань, послуги/роботи вважаються наданими/виконаними у повному обсязі та прийнятими замовником без зауважень.

При цьому, суд звертає увагу на те, що сторонами у додатку до договору, чітко визначено тарифи на послуги з транспортування природного газу трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз».

У своїх запереченнях, викладених у відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 07.02.2013 № 107 анульовано ліцензії АВ № 527119 на право провадження господарської діяльності зі зберігання природного газу, АВ № 5271118 на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу та нафтового газу магістральними трубопроводами, АВ № 527238 на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу та газу (метану) вугільних родовищ та АВ № 527239 на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованими тарифом, видані Дочірній компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», а тому відсутні підстави для проведення розрахунків, однак суд вважає такі твердження відповідача хибними, з огляду на наступне.

Так, в матеріалах справи наявна копія ліцензії серія АЕ № 194511 на здійснення господарської діяльності з транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ трубопроводами зі строком дії з 28.02.2013 по 27.02.2018, яка була видана Публічному акціонерному товариству «Укртрансгаз» Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (НКРЕ) відповідно до прийнятого регуляторним органом рішення від 28.02.2013 № 211, відтак, позивач правомірно здійснював транспортування природного газу магістральними трубопроводами у березні-квітні 2013 року.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, відповідно до п. 5.6. договору, відповідач зобов'язаний здійснювати оплату за транспортування газу шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до актів наданих послуг.

Отже, враховуючи те, що акти надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 03-13-14/2434/12//ТКЕЗ від 31.03.2013 на суму 38 745, 87 грн. та № 04-13-14/2434/12//ТКЕЗ від 30.04.2013 на суму 13 128, 04 грн., отримані відповідачем 25.01.2016 згідно відстеження пересилання поштових відправлень за штрих-кодовим ідентифікатором: 485, з урахуванням ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що з 02.02.2016 відбулося прострочення виконання грошового зобов'язання.

Разом з тим, позивачем на надано суду доказів транспортування природного газу магістральними трубопроводами саме в обсязі 155, 48 тис. куб. м., оскільки у матеріалах справи відсутній акт № 03-13/14/2434/12// ПРОМЗ від 31.03.2013 на суму 907, 43 грн., у зв'язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 51 873, 91 за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за березень-квітень 2013 року в загальному обсязі 152, 804 тис. куб. м. за актами № 03-13-14/2434/12//ТКЕЗ від 31.03.2013 та № 04-13-14/2434/12//ТКЕЗ від 30.04.2013

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати наданих послуг, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору на транспортування природного газу трубопроводами № 14/2434/12/ від 11.04.2012 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню частково у розмірі 51 873, 91 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3 660, 43 грн. - пені за період з 01.03.2013 по 20.11.2013, 4 722, 29 грн. - 3 % річних за період з 01.03.2013 по 20.04.2016, 43 491, 82 грн. - інфляційних втрат за період з 01.03.2013 по 31.03.2016 та 3 694, 69 грн. - 7 % штрафу відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Разом з тим, відповідачем подано клопотання про застосування строку позовної давності в частині стягнення пені за період березень-квітень 2013 року.

Статтею 258 Цивільного кодексу України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Відповідно до статті 266 Цивільного кодексу України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно пунктів 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, під позовною давністю розуміється строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В статті 253 даного Кодексу вказується, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

У пункті 5.6. договору на транспортування природного газу трубопроводами № 14/2434/12/ від 11.04.2012, сторони передбачили, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства до 20 (двадцятого числа) місяця, наступного за звітним, відповідно до актів наданих послуг.

Позивач здійснив розрахунок пені за прострочену заборгованість за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за березень 2013 року за період з 01.03.2013 по 20.10.2013 за квітень 2013 року за період з 01.04.2013 по 20.11.2013.

При цьому, з позовної заяви Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" вбачається, що останній звернувся до Господарського суду міста Києва 26.04.2016, отже з пропуском строку позовної давності, а тому клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до позовних вимог Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" про стягнення з відповідача пені за прострочену заборгованість за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за березень 2013 року за період з 01.03.2013 по 20.10.2013 за квітень 2013 року за період з 01.04.2013 по 20.11.2013 підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 4 722, 29 грн. - 3 % річних за період з 01.03.2013 по 20.04.2016, 43 491, 82 грн. - інфляційних втрат за період з 01.03.2013 по 31.03.2016, суд відзначає таке.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат і встановив, що в останніх допущено помилки у визначенні періоду простроченого грошового зобов'язання та відповідно у розміру нарахування 3 % річних та інфляційних втрат.

За розрахунком суду, обґрунтованою є сума 3 % річних у розмірі 336, 83 грн., що розрахована з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 02.02.2016 по 20.04.2016 та сума інфляційних втрат у розмірі 309, 17 грн. за період з 02.02.2016 по 31.03.2016, а тому вимога в цій частині підлягає задоволенню частково.

Щодо вимог в частині стягнення з відповідача 3 694, 69 грн. - 7 % штрафу відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, можливо за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Ураховуючи викладене, суд відзначає, що положення абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України не застосовуються до грошових зобов'язань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 04.02.2014 у справі № 3-1гс14.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, при подачі позову до Господарського суду міста Києва позивачем було переплачено судовий збір в сумі 41, 82 грн., так як, виходячи із заявленої ціни позову у даній справі, в силу вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивач зобов'язаний сплатити судовий збір в сумі 1 625, 26 грн., однак сплатив - 1 667, 08 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код - 20077720) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, ідентифікаційний код - 30019801) 51 873 (п'ятдесят одну тисячу вісімсот сімдесят три) грн. 91 коп. - основного боргу, 336 (триста тридцять шість) грн. 83 коп. - 3% річних, 309 (триста дев'ять) грн. 17 коп. - інфляційних втрат та 787 (сімсот вісімдесят сім) грн. 80 коп. - судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, ідентифікаційний код - 30019801) надмірно сплачений судовий збір у розмірі 41 (сорок одна) грн. 82 коп.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 19.07.2016.

Суддя Бондарчук В.В.