ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

08 липня 2016 року Справа № 907/871/15

Вищий господарський суд України у складі: суддя Львов Б.Ю. - головуючий, судді Васищак І.М. і Селіваненко В.П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Ужгород,

на рішення господарського суду Закарпатської області від 19.01.2016

та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.05.2016

зі справи № 907/871/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття", м. Ужгород,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Ужгород,

про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом звільнення його від рухомого майна (речей), заборону в створенні перешкод у користуванні нерухомим майном та визнання недійсним договору оренди,

та зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - Підприємець)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - фізична особа-підприємець ОСОБА_3,

про визнання права користування частиною нежитлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 19.01.2016, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.05.2016, первісний позов задоволено частково: визнано недійсним договір оренди та заборонено Підприємцю створювати перешкоди товариству з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" в користуванні нерухомим майном; в частині позовних вимог про звільнення зазначеного нерухомого майна провадження у справі припинено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

06.06.2016 (згідно з поштовими відмітками на конверті) Підприємець звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить зазначені судові рішення зі справи скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні первісних позовних вимог і задоволення позову зустрічного.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на те, що до скарги на порушення вимог частини четвертої статті 111 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не додано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

За приписами частини третьої статті 6 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674) за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону № 3674 ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 120 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

При цьому в підпункті 2.15 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (зі змінами) зазначено, що законом передбачено сплату судового збору, зокрема, з касаційної скарги на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону № 3674 ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановлено: 1 розмір мінімальної заробітної плати (за станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Отже, Підприємець, вимагаючи скасування оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку, мала сплатити судовий збір у сумі 5 846,40 грн. [4 384,80 грн. (за кожну з 3-х вимог немайнового характеру первісного позову) + 1 461,60 (за вимогу немайнового характеру зустрічного позову)], тоді як до касаційної скарги скаржником додано лише квитанцію від 06.06.2016 № 3297 про сплату судового збору в сумі 2 923,20 грн.

Пунктом 4 частини першої статті 1113 ГПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Керуючись пунктом 4 частини першої статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу на рішення господарського суду Закарпатської області від 19.01.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 зі справи № 907/871/15 до розгляду не приймати та повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2.

Суддя Б.Львов

Суддя І.Васищак

Суддя В.Селіваненко