РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2016Справа №910/10032/16

За позовомКомунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»
До Приватного підприємства «Ніса-К»
Простягнення 22 826,80 грн
Суддя Спичак О.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_1 предст. за дов.;

від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Ніса-К» про стягнення 16 136,00 грн заборгованості за надані комунальні послуги, 1 530,13 грн інфляційних втрат та 5 160,67 грн три відсотки річних.

Ухвалою суду від 02.06.2016 було порушено провадження у справі № 910/10032/16 та призначено справу до розгляду на 17.06.2016.

Представник позивача 13.06.2016 через канцелярію суду подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом у судовому засіданні 17.06.2016 було розглянуто та задоволено.

Також у судовому засіданні 17.06.2016 представником позивача були надані усні пояснення по справі, відповідно до яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 17.06.2015 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

У звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача та необхідністю витребувати додаткові докази по справі, суд відклав розгляд справи до 15.07.2016.

Представник позивача 30.06.2016 через канцелярію суду подав письмові пояснення по справі, а в судовому засіданні 15.07.2016 надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання 15.07.2016 не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі повторно не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Пунктом 3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011 пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що відповідач не зявлявся у судові засідання, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 15.07.2016 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 №24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 та є виконавцем житлово-комунальних послуг у Шевченківському районі м. Києва.

Відповідно до п. 2.1 статуту, підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконавця цих послуг.

Приватне підприємство «Ніса-К» є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Бабушкіна, 27/3, загальною площею 193,9 м.кв. на підставі договору купівлі-продажу від 08.07.2003 та споживає комунальні послуги, які надає виконавець комунальних послуг КП «ЦОС Шевченківського району».

Відповідно до окремого доручення першого заступника голови Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_2 від 13.09.2010 р. № 905 з метою підвищення контролю за рівнем платіжної дисципліни і недопущення безоплатного використання теплової енергії та водопостачання КП УЖГ було зобовязано заключити прямі договори з орендарями та власниками нежитлових приміщень Шевченківського району.

КП ЖЕКи було зобовязано передати КП УЖГ всю первинну документацію, провести звірку з орендарями та власниками нежитлових приміщень Шевченківського району, скласти акт звіряння станом на 01.10.2010.

На виконання даного окремого доручення КП «ЖЕК «Діброва» було складено акт звіряння по споживачу комунальних послуг Приватному підприємству «Ніса-К» та передано до КП УЖГ (виконавця) заборгованість по даному споживачу за комунальні послуги в сумі 24 920,10 грн станом на 30.09.2010.

Також, у період з 12.09.2010 по 31.10.2012 відбулось фактичне споживання відповідачем комунальних послуг (теплопостачання) за адресою: м. Київ, вул. м. Київ, вул. Бабушкіна, 27/3 в розмірі 54 998,14 грн., які останнім оплачені частково.

29.11.2012 між Комунальним підприємством «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (кредитор) та Приватним підприємством «Ніса-К» (боржник) було укладено договір № РСТ-79 про реструктуризацію заборгованості, за умовами якого боржник визнав свої зобовязання перед кредитором, що виникли у звязку з несвоєчасним розрахунком за спожиті комунальні послуги за період з 01.09.2010 по 26.11.2012, відповідно до підписаного сторонами Акту звірки взаємних розрахунків станом на 26.11.2012, а також відповідно до умов договору № 14, які станом на 26.11.2012 становлять суму у розмірі 72 617,51 грн.

За умовами п. 1.2. зазначеного договору, боржник зобовязується сплатити кредитору суму, зазначену в п. 1.1. цього договору шляхом розстрочення платежів за графіком сплати платежів у розмірах і строки, встановлені в розділі 3 цього договору.

На виконання умов про реструктуризацію заборгованості, відповідачем було частково на суму 56 481,51 грн була погашена заборгованість, інша сума основного боргу у розмірі 16 136,00 грн сплачена не була.

У звязку з тим, що відповідач не здійснив оплату за надані послуги, позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного підприємства «Ніса-К» про стягнення 16 136,00 грн заборгованості за надані комунальні послуги, 1 530,13 грн інфляційних втрат та 5 160,67 грн три відсотки річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630 (далі Правила).

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

В силу частин 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків; 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд.

Відповідно до ч. 3 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв на:

1) проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з нормативними документами. Допустима тривалість перерв у наданні послуг, їх періодичність встановлюються Кабінетом Міністрів України на підставі стандартів, нормативів, норм, порядків та правил експлуатації, проведення випробувань теплових мереж, поточного і капітального ремонтів, реконструкції об'єктів житлового фонду;

2) міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами;

3) ліквідацію наслідків аварій або дії обставин непереборної сили. Перерва у наданні комунальних послуг, яка виникла внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, має бути ліквідована у найкоротші терміни, що визначаються нормативними документами. Якщо ліквідація наслідків аварії або дії обставин непереборної сили потребує більше однієї доби, виконавець/виробник спільно з органами місцевого самоврядування здійснює заходи щодо зменшення її негативного впливу на споживачів.

Згідно з п. 5 ч. 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами законодавства споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15.05.2014 р. у справі № 5011-31/17255-2012.

Згідно з п. 6 ч. 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 390 від 21 липня 2005 року, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до п. 2.1 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22 листопада 2005 р. для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП (п.2.2.1). Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником (п.2.3.1).

В матеріалах відсутні будь-які докази відключення відповідача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 17.11.2003 року між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради (правонаступником якого є Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району міста Києва» відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 р. № 24/6240) та Акціонерною енергопостачальною організацією «Київенерго» укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 8684004, відповідно до якого остання зобов'язалась виробляти та поставляти теплову енергію підприємству для потреб опалення та гарячого водопостачання, а підприємство оплатити її відповідно до умов зазначеного договору.

29.11.2012 між Комунальним підприємством «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (кредитор) та Приватним підприємством «Ніса-К» (боржник) було укладено договір № РСТ-79 про реструктуризацію заборгованості, за умовами якого боржник визнав свої зобовязання перед кредитором, що виникли у звязку з несвоєчасним розрахунком за спожиті комунальні послуги за період з 01.09.2010 по 26.11.2012, відповідно до підписаного сторонами Акту звірки взаємних розрахунків станом на 26.11.2012, а також відповідно до умов договору № 14, які станом на 26.11.2012 становлять суму у розмірі 72 617,51 грн.

За умовами п. 1.2. зазначеного договору, боржник зобовязується сплатити кредитору суму, зазначену в п. 1.1. цього договору шляхом розстрочення платежів за графіком сплати платежів у розмірах і строки, встановлені в розділі 3 цього договору.

На виконання умов про реструктуризацію заборгованості, відповідачем частково на суму 56 481,51 грн була погашена заборгованість, інша сума основного боргу у розмірі 16 136,00 грн сплачена не була.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення 16 136,00 грн основного боргу, у звязку з чим позов в частині стягнення основного богу визнається судом таким, що підлягає частковому задоволенню.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 1 530,13 грн втрат від інфляції та 5 160,67 грн три проценти річних за користування коштами.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Таким чином, прострочення виконання зобовязань по кожному місяцю окремо розпочинається з 21 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Судом було перевірено розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат в межах періодів зазначених позивачем, у відповідності до якого з відповідача на користь позивача підлягають до стягненню 1 530,13 грн інфляційних втрат та 5 160,67 грн три відсотки річних.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, а саме: з відповідача на користь позивача підлягають до стягненню сума основного боргу в розмірі 16 136,00 грн, 1 530,13 грн інфляційних втрат та 5 160,67 грн 3% річних.

Судовий збір у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Ніса-К» (місцезнаходження: 03190, м. Київ, вул. Бабушкіна, 27/3, ) на користь Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (місцезнаходження: 03190, м. Київ, вул. М. Кирпоноса, 10/8, ) 16 136 (шістнадцять тисяч сто тридцять шість) грн. 00 коп. основного боргу, 5 160 (пять тисяч сто шістдесят) грн 67 коп три відсотки річних, 1 530 (одну тисячу пятсот тридцять) грн 13 коп. інфляційних нарахувань та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

20.07.2016

Суддя О.М. Спичак