ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2016 р. Справа № 914/249/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Кузь В.Л.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання Петрик К.О.

Розглянув апеляційну скаргу від 25.04.2016 Приватного підприємства Ренесанс Стиль, с. Солонка Пустомитівського району Львівської області

на рішення Господарського суду Львівської області від 11.04.2016

у справі № 914/249/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Західбудсервіс, с. Конопниця Пустомитівського району Львівської області

до відповідача: Приватного підприємства Ренесанс Стиль, с. Солонка Пустомитівського району Львівської області

про стягнення 80 200,39 грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 представник (довіреність від 04.02.2016).

від відповідача не зявився.

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 914/249/16 розподілено до розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Кузь В.Л., судді Галушко Н.А. та Орищин Г.В.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.04.2016 у справі № 914/249/16 (суддя Манюк П.Т.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного підприємства Ренесанс Стиль (81131, с. Солонка Пустомитівського району Львівської області, вул. Івасюка, 30, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Західбудсервіс (81111, с. Конопниця Пустомитівського району Львівської області, вул. Шептицького, 22, ) суму в розмірі 84 786, 40 грн. з них: 59 504, грн. основної заборгованості; 1 399 грн. 3 % річних; 3 242, 73 грн. інфляційні втрати; 16 054, 66 грн. пені, а також 3 208, 01 грн. адвокатських послуг і 1 378 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 11.04.2016 р. у справі № 914/249/16 і прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

При цьому, скаржник посилається на те, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи, яке було обґрунтовано невиконанням позивачем свого обовязку по заміні неякісного товару, запереченням ним факту поставки неякісного товару та небажанням врегулювати спір шляхом досягнення сторонами компромісу.

Разом з цим, скаржник зазначає, що покупець (позивач) неодноразово звертався в телефонному режимі до продавця з проханням про заміну неякісного товару, на що продавець в усному порядку погодився.

Позивач участі свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, натомість 11.07.2016 подав на розгляд суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з із зайнятістю уповноваженого представника в іншому судовому засіданні.

З огляду на те, що ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 участь представників сторін обовязковою не визнавалась, в матеріалах справи достатньо документів для вирішення спору по суті, суд апеляційної інстанції за відсутності клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги обмежений двомісячним строком, передбаченим ст. 102 ГПК України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення поданого клопотання позивача та вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності його представника.

Представник відповідача навела у судовому засіданні свої доводи та заперечення з приводу поданої апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 11.07.2016 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши у судовому засіданнях пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що підстави для скасування чи зміни рішення Господарського суду Львівської області від 11.04.2016 у справі № 914/249/16 відсутні, зважаючи на таке:

ТОВ Науково-виробниче підприємство Західбудсервіс (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ПП Ренесанс Стиль (надалі - відповідач) про стягнення 80 200,39 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 03.03.2015 між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки товарів № 1, відповідно до умов якого позивач зобовязується поставити, а відповідач прийняти і оплатити в порядку та на умовах зазначених цим договором: сталеву трубу діаметром 820 мм. ГОСТ 10706-76 товщиною стінки 10 мм тривалого зберігання на відкритому складському майданчику або що була у вжитку (з можливими слідами корозії та раковинами до 1 мм), із зовнішнім антикорозійним покриттям тип 3В товщ. 3,5 мм по ТУ У 27.2-1:2005 та внутрішнім епоксидним покриттям по ТУ У 27.2-33:2011 товщ. 200 мм в кількості 200 метрів погонних.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що загальна сума договору складає 880 000 грн.

Згідно п.п. 5.1, 5.2 договору, відповідач здійснює попередню оплату позивачу в розмірі 100 000 грн. Повний розрахунок за виготовлену партію товару здійснюється перед завантаженням товару на автомобільний транспорт.

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 394 504 грн., що підтверджується видатковими накладними від 27.05.2015 № 3/2705 на суму 248 160 грн. та № 4/2705 на суму 146 344 грн., які підписані представниками сторін без зауважень та скріплені печатками.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи виписках з рахунку позивача поставлений позивачем товар був оплачений відповідачем частково на загальну суму 335 000 грн.

Як зазначає позивач, у звязку з частковою оплатою вартості отриманого товару у відповідача виникла заборгованість у розмірі 59 504 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь.

Крім того, за неналежне виконання умов договору поставки в частині своєчасної оплати вартості поставленого товару, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 16 054,66 грн., інфляційні втрати в розмірі 3 242,73 грн. та 3 % річних у розмірі 1 399 грн.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За умовами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Як правильно встановлено місцевим господарським судом, відповідач не виконав свої договірні зобов'язання щодо своєчасної сплати в повному обсязі вартості отриманого товару в розмірі 59 504 грн. у встановлений договором строк. Доказів на спростування протилежного матеріали справи не містять та відповідачем суду не подано.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Апеляційний господарський суд, розглянувши матеріали справи, відповідно до ст. 625 ЦК України, з врахуванням умов договору поставки товарів № 1 від 03.03.2015 від 27.03.2012 р., строків виникнення у відповідача обовязку щодо оплати вартості отриманого товару та з врахуванням часткової оплати відповідачем суми боргу, провівши перерахунок інфляційних втрат, 3% річних та пені погодився з наведеним вище висновком суду першої інстанції щодо розміру стягнутої суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат, які складають 16 054,66 грн., 1 399 грн., 3 242,73 грн. відповідно.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що закупка товару згідно договору поставки товару від 03.03.2015 № 1 була здійснена відповідачем з метою реалізації договору на виконання робіт від 17.05.2015 № 15-214, укладеного між ЛМКП Львівводоканал та відповідачем по обєкту «Реконструкція водогону від н/ст. Довга Д1020 (район вул. Забава у м. Винники)».

Як на причини неоплати ним заборгованості в розмірі 59 504 грн., відповідач покликається на те, що після поставки товару за видатковою накладною від 27.05.2015 № 4/2705, зясувалося, що позивач порушив умови договору, оскільки поставлений товар не відповідав якісним характеристикам, про що відповідач неодноразово повідомляв позивача.

Разом з цим, відповідач 02.06.2015 комісією у складі директора відповідача, інженера ВТВ ЛМКП Львівводоканал та інженера технагляду ПП Опал-Захід складено дефектний акт про невідповідність поставленого товару якісним характеристикам, а саме: за результатами зовнішнього огляду труб ВГПД у 820*10,0 у кількості 33,26 м, що передається на зберігання комісією виявлено, що вона була у вжитку та містить сліди корозії та раковини до 5 мм, замість допустимих до 1 мм, що значно перевищує допустимі норми, а отже не відповідає якісним характеристикам, а тому не може бути використана підрядником для подальшого виконання робіт.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, судова колегія зазначає наступне:

Статтею 674 ЦК України передбачено, що відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 11 договору поставки від 03.03.2015 у випадках, не передбачених даним договором, сторони керуються чинним законодавством України.

Пунктом 16 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю», затвердженої постановою Держарбітражу СРСР, від 25.04.1966 № П-7), яка є чинною, передбачено, що при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам) договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції, одержувач призупиняє подальшу прийомку продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів.

Одержувач також зобовязаний викликати для участі в продовженні приймання продукції і складання двостороннього акта представника виготовлювача (відправника).

Пунктом 20 Інструкції передбачено, що при неявці представника виготовлювача (відправника) за викликом одержувача (покупця) в установлений термін і у випадках, коли виклик представника іногороднього виготовлювача (відправника) не є обовязковим, перевірка якості продукції проводиться представником відповідної галузевої інспекції за якістю продукції, а перевірка якості товарів-експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції по якості.

Таким чином, у разі виявлення недоліків поставленого товару відповідач повинен був припинити прийом товару, повідомити позивача про невідповідність товару умовам договору та скласти двосторонній акт, проте вказаних дій відповідачем вчинено не було, як і не було зазначено у видаткових накладних при прийнятті товару, підписаних позивачем, про виявлені його недоліки.

Разом з тим, відповідно до п. 4.3. договору поставки у випадку виявлення недоліків щодо якості товару покупець має право: - відмовитись від товару і вимагати повернення сплаченої грошової суми ; - вимагати заміни товару.

Статтею 678 ЦК України передбачено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Отже, враховуючи приписи вказаної статті відповідач, у випадку передання позивачем товару неналежної якості, мав право, зокрема, вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару, проте доказів вчинення таких дій відповідач суду також не надав.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи видаткових накладних від 27.05.2015 № 3/2705 та № 4/2705 позивач отримав від відповідача товар (Труба ВГП Ду820*10,0) на загальну суму 394 504 грн., дані видаткові накладні підписані представниками сторін без зауважень та скріплені печатками, а в подальшому товар оплачений частково, в тому числі і частина вартості отриманого товару щодо якого у позивача є претензії по якості.

При цьому, відповідач визнає факт отримання товару з родовими ознаками і підпис його представника, який міститься у видаткових накладних, засвічений печаткою товариства.

Відповідно до дефектного акту (акт рекламації) від 02.06.2015, складеного комісією у складі підрядника ПП «Ренесанс-Стиль», замовника ЛМКП «Львівводоканал» та ПП «Опал-Захід», на який посилається відповідач, під час приймання-передачі ЛМКП «Львівводоканал» на зберігання труби ВГП Ду820*10,0 з внутрішнім покриттям 200 мкм та нанесенням АКП 3,5 мм у кількості 33,26 м, для подальшого виконання ПП «Ренесанс-Стиль» робіт по обєкту «Реконструкція водогону від н/ст. «Довга» Д1020 (район вул. Забава у м. Винники)» виявлено, що така не відповідає якісним характеристикам (а.с. 54). Зокрема, в акті зазначено характеристики, яким повинна відповідати труба , яка передається, та вказано, що за результатами огляду труби, яка передається на зберігання, виявлено, що труба містить сліди корозії та раковини до 5мм, замість допустимих до 1 мм, що значно перевищує допустимі норми, а отже не відповідає якісним характеристикам.

Даний дефектний акт від 02.02.2016 судом апеляційної інстанції не визнається як належний доказ того, що товар поставлений позивачем та прийнятий відповідачем за договором поставки товарів № 1 від 03.03.2015, є неналежної якості, оскільки даний акт складений через шість днів після підписання видаткових накладних від 27.05.2015, тобто отримання товару, складений без участі представника ТОВ «НВП «Західбудсервіс» (як продавця за договором поставки), в акті не зазначено за якою саме видатковою накладною був отриманий цей товар, а посилання в цьому акті на неналежну якість труби, оскільки така містить корозії та раковини до 5мм, замість допустимих до 1 мм, жодними належними (письмовими) доказами не підтверджені. Зокрема, в акті не зазначено якими вимірювальними засобами чи приладами проводилися обміри, який обсяг (по площі внутрішньої чи зовнішньої поверхні труби) містить такі дефекти, умови зберігання товару (чи не було змішування з іншим однорідним товаром або товаром, який підлягав заміні саме внаслідок поставки по вищенаведеному договору).

Разом з тим, після складання дефектного акту від 02.02.2015 жодних оглядів спеціалістів, внаслідок яких були б складені відповідні висновки про якість товару, не проводилося. Дана обставина підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем.

Стосовно посилань відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки судом безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що суд першої інстанції підставно зазначив про неможливість встановити обєкт для проведення товарознавчої експертизи, майже через рік після поставки внаслідок відсутності будь-яких ідентифікуючих ознак вказаних товару (труб).

При цьому, суд зазначає, що відповідач не подав жодного сертифікованого висновку спеціаліста, в якому було б встановлено, що товар, поставлений позивачем та отриманий відповідачем на підставі видаткової накладної від 27.05.2015 № 4/2705 (труба ВГП Ду 820х10,0 з внутрішнім покриттям 200 мкм, та нанесенням АКП 3.5 мм загальною довжиною 33,26 м), є неналежної якості, зокрема містить корозії та раковини до 5мм.

За таких обставин, розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, Львівський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги за результатами перегляду рішення Господарського суду Львівської області від 11.04.2016 у справі № 914/249/16 покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та відповідно до ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 11.04.2016 у справі № 914/249/16 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу від 25.04.2016 Приватного підприємства Ренесанс Стиль, с. Солонка Пустомитівського району Львівської області залишити без задоволення.

3. Витрати по сплаті судового збору за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 13.07.2016.

Головуючий суддя Кузь В.Л.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Орищин Г.В.