КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2016 р. Справа№ 910/3621/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Яценко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу (вх. №06-29.2/3409 від 27.05.2016 року) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2016 року

у справі №910/3621/16 (суддя - ВащенкоТ.М..)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут»

про примусове виселення з державного майна

за участю представників сторін від:

позивача: Літвінов О.А.,довіреність №7 від 21.01.2016 року

відповідача: ОСОБА_5 довіреність б/н від 15.03.2016 року

третьої особи: Казімірова І.В., довіреність № 87 від 01.03.2016 року

ВСТАНОВИВ:

01.03.2016 року до Господарського суду міста Києва звернулося Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про виселення відповідача з приміщення (державного нерухомого майна) площею 25,00 кв.м, частина холу цокольного поверху будівлі навчального корпусу АДРЕСА_1, яке перебуває на балансі Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на припинення дії договору оренди державного майна №6206, який було укладено між сторонами у справі 14.05.2012 року та не повернення даного майна орендарем в строки та спосіб, передбачені умовами договору .

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.05.2016 року позов задоволено повністю. Прийнято рішення про виселення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з приміщення (державного нерухомого майна) площею 25,00 кв.м - частини холу цокольного поверху будівлі навчального корпусу АДРЕСА_1, яке перебуває на балансі Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут». Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в доход Державного бюджету України 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2016 року у справі №910/3621/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю .

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що при прийняті рішення судом неправильно застосовані норми матеріального права, неповно з'ясовано всі обставини, що мають значення для справи, а відтак висновки суду не відповідають обставинам справи. За твердженням апелянта, судом не прийнято до уваги, що нежитлове приміщення використовувалося ним відкрито, своєчасно сплачувалися платежі за договором як на рахунок Державного бюджету, так і на рахунок балансоутримувача, а оскільки орендодавець вчасно відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» не повідомив орендаря про припинення договору, договір оренди від 14.05.2012 року продовжив свою дію на новий строк.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2016 року апеляційну скаргу (вх. №06-29.2/3409 від 27.05.2016 року) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2016 року у справі №910/3621/16 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя-Жук Г.А., судді - Мальченко А.О., Суховий В.Г. та призначено розгляд справи на 22.06.2015 року.

У зв'язку з відпусткою судді Сухового В.Г., відповідно до п.п.2.3.25, 2.3.49, п.2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, склад колегії суду змінено. Протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.06.2016 року міститься в матеріалах справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2016 року апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2016 року у справі №910/3621/16 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя-Жук Г.А., судді - Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 року розгляд справи відкладався на 13.07.2016 у зв'язку з неявкою представників апелянта у судове засідання.

У судовому засіданні 13.07.2016 року представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів викладених в апеляційній скарги, просить рішення місцевого господарського суду скасувати, прийняти нове рішення у справі, яким відмовити позивачу у задоволені позовних вимог.

У судовому засіданні 13.07.2016 року представник позивача та третьої особи заперечили доводи апелянта, просить рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2016 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

14.05.12 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (позивач у справі, орендодавець за договором)) та ФОП ОСОБА_2 (відповідач у справі, орендар за договором) укладено Договір оренди №6206 нерухомого майна, що належить до державної власності.

Відповідно до умов п. 1.1 договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежилого приміщення загальною площею 25,00 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Дане майно перебуває на балансі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут». Майно передано в оренду з метою розміщення буфету у навчальному закладі.

Згідно з п. 2.1 договору, орендар вступає у строкове платне користування майном в термін, вказаний в договорі, але не раніше підписання сторонами договору та акта приймання-передачі майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення права власності на це майно. Власником майна залишається держава, орендар користується приміщенням протягом строку оренди.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання, які мають ознаки договору оренди, згідно якого, в силу ст. 759 ЦК України, ст. 283 ГК України, наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За змістом даних норм Цивільного та Господарського кодексів України договір оренди - реальний, двосторонній, оплатний. Двосторонній - оскільки кожна із сторін цього договору несе обов'язки по відношенню до іншої сторони.

Оскільки предметом договору оренди є державне майно правовідносини сторін регулюються Законом України «Про оренду державного і комунального майна», який згідно ст.1 регулює особливості майнових відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна майна, що перебуває у комунальній та державній власності.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 2, 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Тобто, згідно із положеннями чинного законодавства України, правовою підставою користування певним майном є відповідний договір оренди. Відносини щодо оренди майна, що перебуває у державній власності регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 627, ст. 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, ст. 180 Господарського кодексу України за договором найму наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Договором сторони визначили вартість майна, що становить (за незалежною оцінкою) 214500,00 грн.(п.1.1 договору), орендну плату, на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 №786 (із послідуючими змінами)(п.3.1 договору), а також строк дії договору - до 14 травня 2013 року (п.10.1 договору).Пунктом 10.4 договору сторони передбачили можливість продовження строку дії договору на той самий термін і на тих самих умовах у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення його дії протягом одного місяця. У разі припинення або розірвання договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцеві або балансоутримувачу за актом приймання передачі майна. Майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами такого Акта, обов'язок складання якого покладено на орендаря. При цьому, орендар у разі затримання повернення майна несе ризик його випадкового пошкодження або знищення. (п.10.9, п.10.10 договору).

14.05.2012 року орендодавець передав орендарю майно в користування, про що між сторонами було укладено Акт приймання передавання орендованого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії Договору сторонами погоджено пунктом 10.1, відповідно до якого Договір укладено строком на 1 (один) рік, що діє з 14.05.12. до 14.05.13року включно.

12.06.13року сторони уклали Додатковий договір №6206/01 до Договору оренди від 14.05.2012 року, яким продовжили строк дії Договору №6206 від 14.05.2012 року до 14.05.14року включно.

Місцевим господарським судом встановлено, що, враховуючи відсутність заперечень з боку сторін після 14.05.2014 року, строк дії Договору оренди, згідно умов п. 10.4 договору було автоматично пролонговано до 14.05.15року.

Згідно ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Стаття 764 ЦК України встановлює, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Отже, як Закон України «Про оренду державного та комунального майна», так і Цивільний кодекс України передбачають можливість автоматичної пролонгації договору найму в разі відсутності заперечень як зі сторони наймодавця, так і зі сторони наймача. При цьому пріоритетним критерієм при вирішенні питання пролонгації договору оренди є перш за все відсутність заперечення орендодавця.

19.05.15 року, в строк, передбачений п. 10.4 договору, ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», позивач, направив відповідачу лист за № 30-06/5110 з повідомленням відмову в продовженні строку дії договору та проханням, у відповідності до вимог ст.27 Закону, підписати акт приймання-передачі (повернення) орендованого майна. Дану вимогу позивач обґрунтував закінченням строку дії договору оренди та небажанням його подальшого продовження.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що законодавцем не визначено форми повідомлення орендаря про відмову у продовжені дії договору, отже повідомлення орендаря листом № 30-06/5110 від 19.05.2015 року розцінюється, як належне повідомлення сторони про припинення Договору оренди, та як заява у розумінні ст. 17 Закону.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку, що позивач відповідно до вимог чинного законодавства звернувся до відповідача з відповідною заявою про закінчення строку дії Договору та з пропозицією передати орендоване майно за актом приймання-передачі (повернення) орендованого майна.

У відповідності до вимог ст. 763 ЦК України, ст. 291 Господарського кодексу України договір припиняється після спливу строку його дії . Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Договором сторони, також передбачили , що дія договору припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який він був укладений (п. 10.6.1 договору).

Таким чином, місцевим господарським судом обґрунтовано та правомірно встановлено, що строк дії Договору оренди № 6206 від 14.05.2012 року закінчився 14.05.15року.

При цьому, посилання апелянта на чинність укладеного договору оренди у зв'язку з недотриманням позивачем строку направлення заяви згідно приписів ч. 3 ст 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» колегія суддів відхиляє з наступних підстав. Так, ч. 3 ст.17 Закону передбачено, що у разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору. Однак, зазначений порядок повідомлення стосується саме випадку, коли майно необхідне власнику для використання у власних потребах, і таке повідомлення зобов'язаний направити орендарю саме власник майна. Разом з цим, договір, на підставі якого заявлено позов у даній справі, припинив свою дію в силу приписів ч. 2 ст 17 Закону, а саме у зв'язку з закінченням строку його дії та наявністю у орендодавця заперечень щодо його продовження, про які відповідача було повідомлено у встановлений законом строк - протягом місяця після закінчення терміну дії договору.

Статтею 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму, наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Проте, орендар не повернув майно у спосіб визначений умовами договору.

Апелянт також, посилаючись на те, що листом № 30-06/5110 від 19.05.2015 року орендодавець зобов'язав НТУУ «КПІ» прийняти майно з орендного користування, оформивши належним чином акт приймання передачі майна та направити підписані акти позивачеві, як орендодавцю за договором, що не було зроблено НТУУ «КПІ», оскільки від НТУУ «КПІ» на його адресу не надходило будь яких заяв про повернення (звільнення) приміщення, вважає що договір оренди продовжив свою дію на новий строк.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначені твердження апелянта помилковими, за приписами чинного законодавства обов'язок повідомлення про небажання продовжувати дію договору покладається на сторони за договором, орендаря та орендодавця і оскільки саме орендодавець листом № 30-06/5110 від 19.05.2015 року повідомив орендаря про припинення дії договору оренди, такого повідомлення від балансоутримувача приміщення не вимагається. За умовами договору оренди (п.10.10 договору) обов'язок щодо складання акту приймання передачі приміщення у разі припинення договору покладається на орендаря, відтак саме відповідач повинен був ініціювати передачу майна орендодавцеві чи балансоутримувачу на виконання умов договору.

Однак, як стверджує позивач та третя особа, відповідач після закінчення строку дії договору безпідставно користується приміщенням, що підтверджено також, наявним в матеріалах справи актом обстеження від 11.11.15року, та не заперечене відповідачем.

Твердження апелянта, що після закінчення строку дії договору він користувався майном й продовжував сплачувати платежі за договором, а отже , на його думку, договір продовжував діяти на тих самих умовах, суд визнає помилковими, оскільки договором передбачено сплату орендної плати за весь час користування майном до підписання акта повернення майна.

Враховуючи, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 безпідставно користується нежитловим приміщенням - 25,00 кв.м, частина холу цокольного поверху будівлі навчального корпусу АДРЕСА_1., місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Враховуючи наведене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, тому рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2016 року у справі № 910/3621/16 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, а відтак, передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103 та 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу (вх. №06-29.2/3409 від 27.05.2016 року) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2016 року у справі № 910/3621/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2016 року у справі №910/3621/16 залишити без змін.

3. Справу № 910/3621/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко