ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.07.16 Справа № 904/4756/16

За позовом: Міністерства оборони України, м. Київ

до приватного підприємства "Швейна фабрика "Авітекс", м. Дніпропетровськ

про стягнення 23 838,10 грн.

Суддя: Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 220/802/д від 30 грудня 2015 року, старший офіцер Південно - Східного територіального юридичного відділу підполковник юстиції

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 1504/1 від 15 квітня 2016 року, представник

С У Т Ь С П О Р У :

Міністерство оборони України звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з приватного підприємства "Швейна фабрика "Авітекс" пеню у розмірі 23 838,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 286/3/15/403 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 21 вересня 2015 року в частині повної та своєчасної поставки товару.

На підставі пункту 7.3.4 договору позивач нарахував пеню за порушення строків поставки товару у розмірі 0,2% від вартості непоставленого товару за 10 днів у сумі 23 838,10 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке:

- оскільки предметом позову є стягнення штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товарів, необхідно встановити дату поставки товару. ОСОБА_3 приймального контролю (якості) не є належним доказом поставки товару. Відповідно до ст. 664 Цивільного кодексу України обовязок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві. Продавець зобовязаний поставити товар шляхом надання в розпорядження покупця транспортного засобу, що прибув в поіменованому населеному пункті в узгоджену дату чи період. Відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню торгівельних термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року покупець зобовязаний прийняти поставку товару в момент прибуття транспортного засобу. Доказом доставки товару є транспортний документ, який покупець зобовязаний прийняти від продавця. Наданий позивачем ОСОБА_3 приймального контролю (якості) є документом, що відповідно до п.2.7 договору підтверджує приймання товару по якості та направляється замовнику після відправки товару з рахунком фактурою;

- акти приймального контролю (якості), а також видаткові накладні містять різні дати, що не дає можливості встановити саме, яка дата є датою поставки товару відповідно до п.5.3. договору;

- відповідач вважає пункт 7.3.4. договору поставки недійсним, таким, що суперечить положенням ст. 549 Цивільного кодексу України, ст. 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 203,215 Цивільного кодексу України та просить визнати цей пункт недійсним. При цьому відповідач посилається на п.1.1, 1.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань". Поняття грошового зобовязання встановлено в ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відповідно до якої грошове зобовязання зобовязання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору).Поставка товару у встановлений договором строк не є грошовим зобовязанням і за порушення вказаного зобовязання не може бути встановлено такий вид відповідальності як пеня.

- укладений між сторонами договір поставки є змішаним, містить в собі елементи договору підряду та договору поставки. Поставка товару залежить від виконання сторонами договору підряду та не може бути здійснена раніше моменту прийняття позивачем результату робіт за договором підряду, тобто підписання акту приймального контролю (якості).

Розгляд справи був відкладений з 21.06.2016 на 05.07.2016.

У судовому засіданні 05.07.2016 оголошена перерва на 11.07.2016.

У судовому засіданні 11.07.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників позивача та відповідача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2015 року, відповідно до рішення комітету конкурсних торгів, оформлене протоколом №75/434/16 від 10.09.2015, між Міністерством оборони (замовник) та приватним підприємством "Авітекс" (постачальник) укладено договір №286/3/15/403 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), відповідно до п.1.1. якого постачальник зобовязується у 2015 році поставити замовнику одяг верхній, інший, чоловічий і хлопчачий (Лот 3. Костюм літній польовий) (далі - товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі.

За пунктом 1.2. договору номенклатура товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги до товару, строки поставки визначаються Специфікацією.

Специфікацією сторони узгодили конкретний вид товару, його найменування, стандарти, технічні умови на товар, зразок, строки (терміни) постачання, загальну кількість, ціну за одиницю продукції та загальну вартість товару з ПДВ. Строки (терміни) постачання товару, згідно специфікації до договору - до 30.10.2015 включно.

Ціна товару з податком на додану вартість складає 8 126 640,00грн. (п.3.1. договору в редакції Додаткової угоди №2 від 22.01.2016).

Постачальник самостійно закуповує сировину, матеріали, які встановленим порядком погоджуються з замовником. Замовником погоджено виготовлення костюму літнього польового з тканини типу 2 класу 7,8,9 згідно ТУ У 13.2-4:2015 (п.1.2. договору).

22.01.2016 сторони підписали Додаткову угоду №2 до договору, якою внесли зміни до п.1.2. розділу І договору, доповнили Специфікацію на 2016 рік: визначили найменування товару костюм літній польовий, відповідність ТУ У 14.1-8:2015 та зразку еталону; строки поставки товару за цією Специфікацією до 29.02.2016 включно, загальна вартість 1 354 440,00грн. з урахуванням ПДВ.

Приймання товару оформляється актом приймального контролю (якості), який повинен бути складений військовим представництвом Міністерства оборони України. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання товару по якості та направляється замовнику після відправки товару разом з рахунком-фактурою (п.2.7. договору).

Згідно п.5.1. договору товар постачається на умовах DDP склад замовника відповідно до міжнародних правил по тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року згідно з положеннями договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо. Строк поставки товару визначений в Специфікації договору (п.1.2.).

Датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній постачальника (п.5.3. договору).

Відповідно до п.10.1. договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 28.12.2015) договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.03.2016 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

На виконання умов договору відповідач поставив позивачу товар, що підтверджується актом приймального контролю (якості) №403/4 від 05.11.2015 та видатковими накладними:

№РН-0000153 від 05.11.2015 на суму 1 191 907,2грн.,

№ РН-0000150 від 29.10.2015 на суму 1 571 150,4грн.,

№ РН-0000146 від 16.10.2015 на суму 1 977 482,4грн.

Між тим, відповідач здійснив поставку товару за видатковою накладною №РН-0000153 від 05.11.2015 на суму 1 191 907,2грн. з порушенням строків, встановлених договором. Строк поставки товару до 30.10.2015.

25.11.2015 позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату штрафної санкції, нарахованої у розмірі 23 838,10грн., яка залишена відповідачем без задоволення (а.с.9).

Позивач посилається на обставини неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором в частині строків поставки товару за видатковою накладною №РН-0000153 від 05.11.2015 на суму 1 191 907,2грн., просить стягнути пеню за порушення умов договору від 21.09.2015 №286/3/15/403 у розмірі 23 838,10грн., проти чого заперечує відповідач, що і є причиною спору.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства (ст. 662 Цивільного кодексу України).

Якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Номери та індекси стандартів, технічних умов або іншої документації про якість товарів зазначаються в договорі. Якщо вказану документацію не опубліковано у загальнодоступних виданнях, її копії повинні додаватися постачальником до примірника договору покупця на його вимогу (ч.ч.1,2 ст. 268 Господарського кодексу України).

Вимоги до якості товару передбачені також пунктом 1.2. договору, відповідно до змісту якого якість товару повинна відповідати наведеним в специфікації ТУ У 13.2-4:2015 та зразку-еталону.

Згідно п.5.3. договору датою поставки товару є дата, вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю по якості товару та видатковій накладній.

Як вбачається з матеріалів справи 05 листопада 2015 року сторони склали Акт приймального контролю (якості) №403/4 та підписали його без зауважень.

На видатковій накладній міститься відмітка про прийняття товару замовником (позивачем) 09.11.2015. Така ж відмітка міститься і в акті приймального контролю (якості) №403/4 на зворотній стороні.

З наведеного вбачається, що відповідач здійснив поставку товару за видатковою накладною №РН-0000153 від 05.11.2015 на суму 1 191 907,2грн. з порушенням строків, встановлених договором та специфікацією до нього. Строк поставки товару до 30.10.2015. Прострочення виконання зобовязання з поставки товару складає 9 днів, дата поставки товару, яка відображена в акті та видатковій накладній як дата прийняття товару - 09.11.2015.

Пунктом 7.3.4. договору передбачена відповідальність постачальника за порушення строків виконання зобовязання у вигляді пені, яка нараховується у розмірі 0,2% від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості договору.

Положення пункту 7.3.4. договору щодо сплати пені та штрафу за порушення строку поставки продукції узгоджується з приписами частини 2 статті 231 ГК України, відповідно до якої у разі, якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У даному випадку позивач є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектору економіки.

Розмір пені з урахуванням кількості днів прострочки, із розрахунку на суму вартості продукції згідно з накладною №РН-0000153 від 05.11.2015 за період з 31.10.2015 по 08.11.2015 включно має становити: 1 191 907,2грн. х 0,2%х9днів = 21 454,33грн.

Відповідно до частини 2 статті 251 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2 статті 252 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з частиною 1 статті 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Із системного аналізу наведених приписів чинного законодавства вбачається, що день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, яка викладена у постанові від 15.01.2015, справа №3-204гс14 (№910/23600/13).

У той же час із наданого заявником розрахунку пені вбачається, що суму заявлених до стягнення грошових коштів було обчислено позивачем з урахуванням дня, в який відбулася поставка товару (09.11.2015), що суперечить нормам чинного законодавства.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у сумі 21 454,33грн.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо недійсності п.7.3.4. договору, яким передбачена відповідальність постачальника у розмірі 0,2% від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України до відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються положення Цивільного кодексу України, насамперед, загальні положення про забезпечення виконання зобовязання, встановлені його статтями 546-548. Проте, норми Цивільного кодексу України не повністю поширюються на господарсько-правові штрафні санкції.

За правилами Цивільного кодексу України штраф обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст. 549 ЦК України), пеня у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

У частині першій статті 230 Господарського кодексу України поняття "неустойка" вживається як різновид штрафних санкцій. Господарський кодекс України не містить визначення штрафу і пені, як не містить і обмежень щодо застосування пені як санкції за порушення лише грошових зобовязань.

Господарським кодексом України закріплено право сторін на власний розсуд формулювати умову договору про штрафні санкції (з дотриманням правил ч.1 ст. 231), їх розмір, спосіб обчислення, підстави застосування, співвідношення із збитками.

За наведеного, суд не вбачає підстав визнати недійсним пункт 7.3.4. договору недійсним в частині встановлення відповідальності у вигляді пені за прострочку виконання зобовязання з поставки товару.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 1 240,2грн.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства "Швейна фабрика "Авітекс" (49044, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченко, буд.18, офіс 4-4А, ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський,6, р/р 3192 в Державній казначейській службі України, МФО 820172, ) пеню у розмірі 21 454,33грн., витрати, повязані зі сплатою судового збору у сумі 1 240,2 грн., про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Н.М. Євстигнеєва

Повне рішення складено, - 14.07.2016