ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

12 липня 2016 р. Справа № 902/519/16

за заявою представника позивача - учасника ТОВ "Джерело Плюс" ОСОБА_1 б/н від 11.07.2016р. (вх.№ 06-73/19/16) про вжиття заходів забезпечення позову

У справі за позовом: учасника ТОВ "Джерело Плюс" ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕРЕЛО" (вул. Тимощука, 60А, м. Вінниця)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕРЕЛО ПЛЮС" (вул. Театральна, 14, м. Вінниця, 21050)

про визнання недійсними рішення загальних зборів та договору купівлі-продажу

Суд:

Суддя Кожухар М.С.

Секретар судового засідання Матущак О.В.

Представники:

позивача: Задарко Ю.М. - адвокат по договору;

1-го відповідача: не з"явився;

2-го відповідача: не з"явився

В С Т А Н О В И В :

Учасник ТОВ "Джерело Плюс" ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕРЕЛО", Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕРЕЛО ПЛЮС", в якому позивач просить визнати недійсними: рішення зборів учасників ТОВ "Джерело Плюс" від 05.11.2015р., оформлене протоколом зборів №18; договір купівлі-продажу від 09.11.2015р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Джерело Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Джерело", яким у власність ТОВ "Джерело" передано автозаправочну станцію, що розташована у місті Вінниця по вулиці Тимощука, будинок 60А.

Ухвалою від 23.06.2016р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 12.07.2016р.

В судове засідання 12.07.2016р. з"явився представник позивача. Відповідачі повноважних представників в судове засідання не направили, відзиву на позов та витребуваних документів не надали. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у відповідності до ст. 64 ГПК України - ухвалою суду від 12.07.2016р.

12.07.2016 р. представником позивача через канцелярію суду подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову (накладення арешту на нерухоме майно) від 11.07.2016 р. На місці підпису під даною заявою зазначено: "Представник ТОВ "Джерело Плюс" Ю.М.Задарко. У додатках вказано копію договору про правову допомогу. З доданої до заяви копії Договору про надання правової допомоги від 07.06.2016 р. вбачається, що адвокат Задарко Ю.М. є представником гр. ОСОБА_1

В судовому засіданні адвокат Задарко Ю.М. підтвердила, що є представником позивача, тобто ОСОБА_1 та підтримала подану 12.07.2016 р. заяву про вжиття заходів забезпечення позову. Також, надаючи пояснення стосовно поданих заяви та клопотання, адвокат Задарко Ю.М. зазначила, що не є представником відповідача-ТОВ ДЖЕРЕЛО ПЛЮС" (наведене зафіксовано звукозаписом судового процесу). І це безперечно, оскільки адвокат не може представляти в одному судовому процесі позивача і відповідача одночасно.

Викладене, а також додана до заяви квитанція про сплату судового збору саме гр. ОСОБА_1 свідчить про те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову від 11.07.2016 р. подана 12.07.2016 р. представником позивача і запис: "Представник ТОВ"Джерело Плюс" є опискою.

Як зазначено вище, в судовому засіданні представник позивача адвокат Задарко Ю.М. вказану заяву підтримала; просить вжити заходити забезпечення позову шляхом накладення арешту на автозаправочну станцію, що знаходиться у місті Вінниці по вулиці Тимощука, 60А та належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ДЖЕРЕЛО".

Подану заяву мотивує наступним:

На підставі договору купівлі-продажу, укладеного 09.11.2015р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Джерело Плюс" на підставі протоколу №18 загальних зборів учасників ТОВ "Джерело Плюс" від 05.11.2015р., передано у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело" автозаправну станцію, що розташована за адресою вулиця Тимощука, 60 А в місті Вінниці.

Наведений договір та протокол є недійсними, оскільки Збори, за результатами яких складено протокол 18, не відбувались; ОСОБА_1, який є директором даного товариства участі у таких зборах не брав, свого підпису у протоколі, як голова зборів чи секретар не ставив. Також вбачається, що головою зборів обрано директора, що суперечить приписам ст. 62 Закону України "Про господарські товариства", а при укладенні договору купівлі-продажу, заступником директора ТОВ "Джерело Плюс" надано не оригінал протоколу загальних зборів товариства, а його копію.

Разом з тим, на даний час у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, власником даного майна зазначено ТОВ "Джерело", що відповідно наділяє останнє правами користуватись та розпоряджатись АЗС. Наведене вказує на можливість подальшої реалізації АЗС або відчуження її у інший спосіб та відповідно появи у даних спірних правовідносинах особи зі статусом добросовісного набувача, що зробить неможливим повернення відповідного майна, а відповідно і відновлення порушених прав ТОВ "Джерело Плюс".

11.02.2016р. на адресу нотаріуса, який посвідчував відповідний договір купівлі-продажу, а також на ТОВ "ДЖЕРЕЛО" направлено адвокатські запити з метою отримання інформації, а саме: копії договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ "Джерело Плюс" та ТОВ "Джерело", предметом якого є відчуження автозаправної станції, що в м. Вінниці, по вул. Тимощука, 60А; рішення органу управління ТОВ "Джерело Плюс" про відчуження названої АЗС; документів, на підставі яких від імені товариств діяли представники при підписанні відповідного договору, та інформацію про правову підставу набуття у власність АЗС, що в м. Вінниці, по вул. Тимощука. 60А.

З документів вбачається, що від імені ТОВ "Джерело Плюс" діяв Галушко Леонід Володимирович на підставі статуту, як заступник директора.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Джерело Плюс" вважає, що його права порушені та існує реальна загроза їх подальшого порушення.

Заслухавши представника позивача, дослідивши заяву про б/н від 11.07.2016р. про вжиття заходів забезпечення позову та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 66 ГПК України визначено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 ГПК України зокрема передбачено, що позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Про забезпечення позову виноситься ухвала.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено.

Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову можуть використовуватися господарським судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства.

Не допускається забезпечення позову заходами, не передбаченими цим Кодексом.

У абз. 1,2 п. 45 постанови пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2008 року N 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" зазначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарські суди повинні оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками вказаного судового розгляду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі, грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред"явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При цьому, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов"язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов"язання після пред"явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов"язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви.

На цьому зокрема наголошено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову".

Натомість заява позивача про забезпечення позову грунтується на самих лише припущеннях про можливість відповідача ТОВ "ДЖЕРЕЛО" відчужити майно, яке є предметом договору, що своєю чергою є предметом позову. Будь-яких обставин та доказів стосовно вчинення власником дій, спрямованих на відчуження майна, у заяві не наведено та до неї не додано.

Між тим, як зазначено вище, самі лише припущення позивача стосовно можливої реалізації АЗС або відчуження її в інший спосіб, не є підставою для забезпечення позову.

Крім того, слід зазначити, що рішення суду за позовними вимогами про визнання недійсними рішення зборів учасників ТОВ "Джерело Плюс" від 05.11.2015р., оформленого протоколом зборів №18 та договору купівлі-продажу від 09.11.2015р., виконанню в порядку Закону України "Про виконавче провадження" не підлягає. А відтак, і відсутні обставини, що обумовлюють неможливість або утруднення виконання такого рішення.

З урахуванням наведеного, заява б/н від 11.07.2016р. (вх.№ 06-73/19/16) про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Судові витрати з розгляду даної заяви відповідно до положень ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 49, 66, 67, 86, 115 ГПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача б/н від 11.07.2016р. (вх.№ 06-73/19/16) про вжиття заходів забезпечення позову.

Суддя Кожухар М.С.

віддрук. прим.:1 - до справи, 2 - 1-му відповідачу (вул. Тимощука, 60А, м. Вінниця); 3 - 2-му відповідачу (вул. Театральна, 14, м. Вінниця, 21050)