ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2016 р. Справа № 914/112/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

ОСОБА_1

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Порше Мобіліті , м. Київ , вх. №01-05/2096/16 від 28.04.2016 року

на рішення господарського суду Львівської області від 29.03.2016 року

у справі № 914/112/16

за позовом: Приватного підприємства Сміо, м. Стрий, Львівська область

до відповідача: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Порше Мобіліті, м. Київ

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, м. Київ

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ державної виконавчої служби Стрийського МРУЮ у Львівській області, м.Стрий

про: визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4 представник на підставі довіреності № 6 від 18.01.2016 року;

від відповідача: ОСОБА_5-предстаник на підставі довіреності № б/н від 12.04.2016 року;

від третьої особи 1: не зявився;

від третьої особи 2: не зявився;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Львівської області від 29.03.2016 року у справі №914/112/16 (суддя Ділай У.І.) позовні вимоги Приватного підприємства Сміо, до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Порше Мобіліті, третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ державної виконавчої служби Стрийського МРУЮ у Львівській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Львівської області від 29.03.2016 року у справі №914/112/16, відповідач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Порше Мобіліті подав апеляційну скаргу.

Зокрема, скаржник у поданій апеляційній скарзі зазначає про те, що позивач належним чином був ознайомлений з умовами договору, а тому був ознайомлений із п. 3.2. умов договору, яким передбачено, що сторони погоджуються, що апелянт має право визнати термін повернення Кредиту та Додаткового кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання Кредитного договору у випадку порушення Позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення Кредиту та/або сплати за користування Кредитом на строк більше ніж 30 (тридцять) календарних днів. У зв'язку з систематичним невиконанням умов Договору, 18.09.2015 р. апелянтом позивачу було направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вих. № 50009297 від 18.09.2015 р. Терміном повернення суми Кредиту було « 07» жовтня 2015 року. У зазначений строк Позивач свої зобовязання не виконав, заборгованість за Договором не сплатив. Договором застави передбачено звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса для задоволення всіх вимог Апелянта, в тому числі і в разі дострокового повернення кредиту, у звязку із невиконанням умов Договору Позивачем. Відповідно до п. 1.2. Порядку, ч. 2 ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Умови вчинення виконавчого напису визначені статтею 88 ЗУ «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, такими документами для одержання виконавчого напису є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не зобовязаний перевіряти розмір заборгованості, нотаріус повинен перевірити факт наявності заборгованості, відповідно до наданих документів.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 29.03.2016 р. у справі № 914/112/16 та відмовити у позові.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2016 року справу № 914/112/16 визначено судді-доповідачу ОСОБА_6 та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Марку Р.І. та Малех І.Б..

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 10.05.2016 р. поновлено пропущений строк на оскарження рішення в апеляційному порядку, подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 31.05.2016 р..

Ухвалою суду від 31.05.2016 року розгляд справи відкладався на 07.06.2016 року з підстав, викладених у ній.

Розпорядженням керівника апарату № 255 від 06.06.2016 року у звязку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії ОСОБА_7, проведено автоматичну заміну колегії суддів.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.06.2016 року справу № 914/112/16 визначено судді-доповідачу ОСОБА_6 та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Марку Р.І. та Орищин Р.І..

Ухвалою суду від 07.06.2016 року розгляд справи відкладався на 12.07.2016 року з підстав, наведених у ній.

Представникам сторін розяснено їх права та обовязки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 12.07.2016 року зявився представник апелянта, апеляційну скаргу підтримав повністю, з підстав наведених у ній, надав усні пояснення по суті спору.

Представник позивача в судовому засіданні 12.07.2016 року проти апеляційної скарги заперечив, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представники третіх осіб 1,2 в судове засідання повторно не зявились, причин неявки суду не повідомили.

Згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обовязковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановив суд першої інстанції, 21.06.2013р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 50009297, відповідно до якого ПП СМІО отримало кредит в сумі 535590,03 грн., що на день укладення кредитного договору за згодою сторін складало еквівалент 65563,72 дол. США та додатковий кредит в сумі 236016,70грн., що на день укладення кредитного договору за згодою сторін складало еквівалент 28891,75 дол. США. З метою забезпечення виконання кредитного договору, між сторонами спору укладено договір застави транспортного засобу № 50009297 від 26.06.2013р., згідно якого позивачем заставлено майно, а саме, автомобіль марки Audi модель А6 3.0. ТFSІ, тип транспортного засобу-СЕДАН-В, номер шасі WAUZZZ4GDN096762, рік випуску-2013, колір-чорний, реєстраційний номер - ВС 0999ЕВ.

18.09.2015р. відповідач направив повідомлення № 50009297 на адресу позивачу провимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, яка станом на 18.09.2015р. становила: дострокове повернення невиплаченої суми кредиту, що станом на 18.09.2015р. становить еквівалент 40007,27доларів США і відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ Креді ОСОБА_8 складає 863356,89 грн.; несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 120780,13 грн.; штрафні санкції відповідно до ст.8.3. договору 7178,99грн.; витрати, понесені компанією, з метою повернення простроченої заборгованості позивача у відповідності до договору - 17347,26грн. грн., що загалом складає суму 1008663,27 грн..

16.11.2015р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис № 1806 стягнення із позивача на користь відповідача предмета застави - автомобіль марки Audi модель А6 3.0. ТFSІ, тип транспортного засобу-СЕДАН-В, номер шасі WAUZZZ4GDN096762, рік випуску-2013, колір-чорний, реєстраційний номер - ВС 0999ЕВ. Вказаним виконавчим написом приватний нотаріус запропонувала за рахунок коштів отриманих від реалізації предмета застави задовольнити вимоги ТзОВ Порше Мобіліті в розмірі 1081454,85 грн..

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на різницю між сумами заборгованості, які зазначені у виконавчому написі від 16.11.2015р. в розмірі 1081454,85 грн. та сумою заборгованості, визначеною відповідачем у акті звіряння взаємних розрахунків між сторонами станом на 12.11.2015р., згідно якого сума заборгованості становить 462158,67грн., недостатність поданих документі, що свідчать про безспірність вимоги.

При вирішенні спору суд першої інстанції підставно виходив з того, що згідно зі ст. 87 Закону України Про нотаріат, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Приписами ст. 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" від 29.06.1999р. № 1172 передбачено, що для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Пунктом 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При цьому безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 N 1172. Згідно з п. 3.5 глави 16 вищевказаного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 N 1172.

Суд першої інстанції підставно виходив із того, що для вчинення виконавчого напису необхідною умовою є підтвердження зазначеними вище документами безспірності вимоги. Однак, у даному випадку встановлено, що із зведеної облікової виписки станом на 13.11.2015р. неможливо виокремити конкретні суми несплачених чергових платежів, штрафних санкцій та витрат, понесених позивачем з метою повернення простроченої заборгованості позичальника, оскільки такі при здійсненні математичних розрахунків також не співпадають, як і у виписці станом на 18.09.2015р.. Крім того, встановлено неповне врахування проведених проплат за період з дати надіслання вимоги про дострокове повернення кредиту до дати вчинення виконавчого напису. Водночас, суд першої інстанції помилково покликався на необхідність подання нотаріусу документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік в Україні», оскільки це не ґрунтується на законодавстві, яке регулює відносини по вчиненню виконавчого напису.

Відповідно до ст.ст. 24 та 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Однак, та обставина, що в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження відповідачем не було зареєстровано повідомлення № 50009297 від 18.09.2015р. провимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором до початку процедури звернення стягнення на предмет обтяження, не впливає на обовязок нотаріуса вчинити виконавчий напис, оскільки закон не ставить цей обовязок у залежність від виконання приписів даної норми. Проте, зазначене не впливає на правильні по суті висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення не були доведені суду належними доказами.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 29.03.2016 року р. у справі № 914/112/16 прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків господарського суду Львівської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Львівський апеляційний господарський суд , -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Порше Мобіліті , м. Київ , вх. №01-05/2096/16 від 28.04.2016 року- залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 29.03.2016 року у справі № 914/112/16 без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.Матеріали справи скеровуються до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 15.07.2016 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Орищин Г.В.