РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2016Справа №910/6908/16

За позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕР ІНЖИНІРИНГ"

про стягнення 13 500 000, 00 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Дубей В.Ю., Капустінська О.Г.

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТЕР ІНЖИНІРИНГ», в якому просить суд стягнути з відповідача суму грошових коштів у розмірі 13 500 000,00 грн. за договором №1402 від 30.11.2014 р., укладеного між сторонами у спрощений формі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2016 р. порушено провадження у справі № 910/6908/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 16.05.2016 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

07.06.2016 р. через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивач подав заяву про зміну підстав позову, в якій просить суд стягнути з відповідача в порядку ст.1212 Цивільного кодексу України суму безпідставно одержаних Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕР ІНЖИНІРИНГ" грошових коштів у розмірі 13 500 000,00 грн.

Розгляд даної справи відкладався в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно з п. 3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

З огляду на вищенаведене, та враховуючи, що заява позивача про зміну підстав позову не суперечить нормам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України суд прийняв її до розгляду та задовольнив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 р. строк розгляду спору у даній справі продовжено на п'ятнадцять днів; розгляд справи в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 29.06.2016 р.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав позов з урахуванням заяви про зміну підстав позову з та пояснив суду, що тендер не проводився.

Представник відповідача на виклик суду не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимог суду не виконав.

При цьому суд відзначає, що ухвали суду направлялись відповідачу на вказану в позовній заяві та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців адресу та повернуті органом поштового зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Тож, приймаючи до уваги, що учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, щодо суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 29.06.2016 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Платіжними дорученнями № 7243 від 03.11.2014 р., №7620 від 11.11.2014 р. та №7623 від 11.11.2014 р. Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" перерахувало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕР ІНЖИНІРИНГ" грошові кошти на суму 13 500 000, 00 грн., у якості попередньої оплати за роботи згідно договору №1402 від 03.11.2014 р., засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Також в матеріалах справи міститься рахунки-фактури, виставлені Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕР ІНЖИНІРИНГ" № 82 від 03.11.2014 р. на попередню оплату згідно договору №1402 від 03.11.2014 р. та №85 від 11.11.2014 р. на загальну суму 20 000 000,00 грн.

22.02.2016 р. Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" направило Товариству з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕР ІНЖИНІРИНГ" вимогу про повернення у семиденний безпідставно отриманих коштів у розмірі 13 000 000, 00 грн., у зв'язку з помилковістю переказу.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕР ІНЖИНІРИНГ" безпідставно утримує грошові кошти, перераховані Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" та просить повернути їх в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Тобто, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як зазначає позивач та не оспорюється відповідачем, в листопаді 2014 р. між сторонами велись перемовини, щодо укладення договору №1402 від 30.11.2014 р. на виконання робіт.

Перед укладенням договору Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕР ІНЖИНІРИНГ" було виставлено Державному підприємству спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" рахунки-фактури № 82 від 03.11.2014 р. та №85 від 11.11.2014 р. на попередню оплату робіт, на загальну суму 20 000 000,00 грн.

Так, Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" згідно вищевказаних рахунків-фактур було сплачено 13 500 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Однак сторони, не досягли згоди щодо істотних умов договору №1402 від 30.11.2014р. і його так і не було укладено. Доказів зворотного суду не надано.

При цьому, роботи Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕР ІНЖИНІРИНГ" так і не були виконані.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 11, ч.ч. ст. 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідач правом надання відзиву не скористався, заявлені до нього не спростував, доказів виконання зобов'язань не надав, обставин щодо об'єктивних причин неможливості його виконання не навів.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи приписи ст.1212 Цивільного кодексу України, а також те що договір №1402 від 03.11.2014 р. є неукладений, тобто між сторонами не виникло договірних зобов'язань, суд приходить до висновку, що відповідач утримує грошові кошти у розмірі 13 500 000,00 грн. перерахованих йому Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" безпідставно і має їх повернути на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України.

Вищезазначена позиція знайшла своє відображення, зокрема, у постановах Вищого господарського суду України від 20.01.2016 р. у справі № 910/16888/15 та №904/1081/15 від 24.11.2015 р.

Таким чином, приймаючи до уваги, що за приписами ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, суть якого полягає у обґрунтуванні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, своїх вимог і заперечень поданими суду доказами, які господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оскільки наявними у справі документами підтверджується перерахування Товариству з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕР ІНЖИНІРИНГ" грошових коштів у розмірі 13 500 000,00 грн., враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов'язань щодо повернення зазначених коштів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з відповідача безпідставно одержаних коштів у розмірі 13 500 000, 00 грн.

Витрати по сплаті судового бору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕР ІНЖИНІРИНГ" (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд.6, корпус 8, літера А ідентифікаційний код 38912485), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд.16, ідентифікаційний код 37199618) безпідставно одержані кошти у розмірі 13 500 000,00 (тринадцять мільйонів п'ятсот тисяч грн. 00 коп.) грн. та 202 500, 00 (двісті дві тисячі п'ятсот грн. 00 коп.) грн. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 04.07.2016 р.

Суддя Пригунова А.Б.