ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

08 липня 2016 року Справа № 914/2771/15

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О. - головуючого,
Карабаня В.Я.,
Чернова Є.В.,
розглянувши касаційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 10.05.2016
у справі№ 914/2771/15 Господарського суду Львівської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд"
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
простягнення 879199,60 грн.,
ВСТАНОВИВ:

Скаржник 30.05.2016 (згідно з поштовою відміткою на конверті), звернувся через Львівський апеляційний господарський суд до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.05.2016 у справі № 914/2771/15 разом з клопотанням про відстрочення сплати судового збору.

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Відповідно до частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України, до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Згідно з частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Зазначені положення Закону дають право суду відстрочення сплати судового збору лише за наявності виключних обставин, з урахуванням того, що в майбутньому заявник матиме фінансову можливість сплатити розмір судового збору, чого із змісту обґрунтувань скаржника щодо відстрочення сплати судового збору не вбачається.

Скаржник просить суд відстрочити сплату судового збору за подання касаційної скарги до ухвалення судового рішення у справі, посилаючись на низьку прибуткову діяльність, необхідність сплати податків та зборів.

Скаржником не надано доказів на підтвердження того, що необхідні кошти для сплати судового збору у встановленому розмірі можуть бути реально виділені протягом періоду ймовірної граничної відстрочки, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, тобто в межах місячного терміну розгляду касаційної скарги, передбаченого статтею 1118 Господарського процесуального кодексу України, що могло бути вагомою передумовою для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Колегія суддів не вбачає достатніх правових підстав для задоволення клопотання заявника касаційної скарги про відстрочку сплати судового збору, тому касаційна скарга підлягає поверненню.

Пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи викладене, касаційна скарга заступника прокурора Рівненської області підлягає поверненню відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 86, пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про відстрочення сплати судового збору відхилити.

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.05.2016 у справі № 914/2771/15 повернути скаржнику.

Головуючий, суддя Корнілова Ж.О.
Судді Карабань В.Я.
Чернов Є.В.