УХВАЛА

12.07.2016Справа № 910/26940/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши справу

за позовом: Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті-Рент" м. Київ

про витребування майна з чужого незаконного володіння

Представники сторін:

від позивача Кухта В.О. (представник за довіреністю)

від відповідача Макарчук С.О. (представник за довіреністю)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Спільне українсько-німецьке підприємство "Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, 15 жовтня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою б/н від 12.10.2015 року до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті-Рент", про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою суду від 19.10.2015 року порушено провадження у справі № 910/26940/15, призначено розгляд справи на 17.11.2015 року.

Ухвалою суду від 17.11.2015 року, у зв'язку із неявкою представника відповідача в судове засідання, розгляд справи відкладено на 01.12.2015 року.

Ухвалою суду від 01.12.2015 року продовжено строк вирішення спору на 15 днів за клопотанням представника позивача відповідно до вимог статті 69 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні оголошено перерву до 08.12.2015 року.

Через відділ діловодства суду 30.11.2015 року від відповідача надійшов зустрічний позов, в порядку ст. 60 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду від 01.12.2015 року Товариству з обмеженою відповідальністю "Роялті-Рент" відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви б/н від 30.11.2015 р. про відшкодування за рахунок позивача коштів в розмірі 217 973,00 грн.

08 грудня 2015 року через відділ діловодства суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу господарського суду від 01.02.2015 року про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Роялті-Рент" у прийнятті зустрічної позовної заяви б/н від 30.11.2015 р. про відшкодування за рахунок позивача коштів в розмірі 217 973,00 грн., в якій відповідач просив скасувати ухвалу у справі № 910/26940/15 від 01.12.2015 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.12.2015 року зупинено провадження у справі до розгляду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду м. Києва від 01.12.2015 року Київським апеляційним господарським судом та скеровано матеріали справи №910/26940/15 до суду апеляційної інстанції з метою дотримання вимог ст. 91 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Роялті-Рент" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.12.2015 року залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.12.2015 року залишено без змін. Ухвалою від 02.03.2016 року Вищого господарського суду України касаційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 1 грудня 2015 року повернуто скаржнику.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.03.2016 року справу № 910/26940/15 поновлено та призначено розгляд на 22.03.2016 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.03.2016 року зупинено провадження у справі до розгляду касаційної скарги на ухвалу Господарського суду м. Києва від 01.12.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 року Вищим господарським судом України та скеровано матеріали справи № 910/26940/15 до суду касаційної інстанції з метою дотримання вимог ст. 91 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.04.2016 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Роялті-Рент" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.12.2015 року залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.12.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 року залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.05.2016 року провадження у справі № 910/26940/15 поновлено та призначено розгляд на 17.05.2016 року.

Через відділ діловодства суду 16.05.2016 року від представника позивача надійшла заява про залучення до справи письмових доказів, яку було долучено судом до матеріалів справи.

Через відділ діловодства суду 17.05.2016 року від представників сторін надійшло спільне клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу для мирного врегулювання спору.

В судовому засіданні 17.05.2016 року представники позивача та відповідача підтримали раніше подане клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу для мирного врегулювання спору, а також заявили спільне клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів відповідно до вимог статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши вказане клопотання про продовження строку вирішення спору, суд відмовив в його задоволенні з огляду на те, що строк розгляду спору вже було продовжено відповідно до ухвали суду від 01.12.2015 року.

У судовому засіданні 17.05.2016 року було оголошено перерву до 31.05.2016 року.

Через відділ діловодства суду 31.05.2016 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, які було долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 31.05.2016 року представники позивача та відповідача подали спільне клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу для мирного врегулювання спору. Судом задоволено вказане клопотання та в судовому засіданні 31.05.2016 року було оголошено перерву до 14.06.2016 року.

В судовому засіданні 14.06.2016 року представники позивача та відповідача подали спільне клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу для мирного врегулювання спору. Судом задоволено вказане клопотання та в судовому засіданні 14.06.2016 року було оголошено перерву до 05.07.2016 року.

В судовому засіданні 05.07.2016 року представники позивача та відповідача заявили спільне клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів відповідно до вимог статті 69 Господарського процесуального кодексу України та відкладення розгляду справи для надання часу для мирного врегулювання спору.

Розглянувши вказане клопотання суд задовольнив його в частині відкладення розгляду справи та відмовив в його задоволенні в частині продовження строку вирішення спору з огляду на те, що строк розгляду спору вже було продовжено відповідно до ухвали суду від 01.12.2015 року.

У судовому засіданні 05.07.2016 року було оголошено перерву до 12.07.2016 року.

Через відділ діловодства суду 07 липня 2016 року від позивача надійшла заява про відмову від позову та припинення провадження у справі б/н від 05.07.2016 року, в якій зазначено, що наслідки відмови від позову позивачу відомі та зрозумілі.

В судовому засіданні 12.07.2016 року представник позивача підтримав подану заяву про відмову від позову та припинення провадження у справі та зазначив, що наслідки відмови від позову відомі та зрозумілі.

Через відділ діловодства суду 12.07.2016 року представником відповідача подано додаткові пояснення, а саме: копію акту приймання-передачі від 05.07.2016 року, в якому позивач зазначив перелік майна, а також підтвердив, що не має жодних вимог та претензій до відповідача. Окрім того, в акті зазначено, що відповідач отримав від позивача 60 000,00 грн. компенсації та будь-яких претензій до позивача не має.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Разом з цим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Розглянувши зазначену вище заяву про відмову позивача від позову, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Нормами ч. 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала.

Як встановлено судом, заяву про відмову від позову було підписано генеральним директором Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю - Сусленком Д.О. з достатнім обсягом повноважень на вчинення відповідної дії.

У зв'язку із отриманням судом заяви позивача про відмову від позову, а також враховуючи те, що в заяві прописано, що наслідки відмови від позову позивачу відомі та зрозумілі, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність прийняття відмови від позову та наявність правових підстав для припинення провадження у справі № 910/26940/15 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про припинення провадження у справі мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Враховуючи відмову позивача від позову, суд дійшов висновку про те, що судові витрати на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Дослідивши матеріали справи в цілому, керуючись ст. 49, п. 4 ч. 1, ч. 3 ст. 80, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Прийняти відмову позивача від позову.

2. Провадження у справі № 910/26940/15 за позовом Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті-Рент" про витребування майна з чужого незаконного володіння припинити.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Комарова