ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2016 р.Справа № 916/4367/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Принцевської Н.М., Колоколова С.І.

при секретарі судового засідання - Саломатовій К.А.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - ОСОБА_1 - за довіреністю від 03.12.2014 року №1179; ОСОБА_2, - за довіреністю № 2067 від 18.12.2014 року; ОСОБА_3 - за ордером від 06.07.2016 року серія ОД №079313;

від третьої особи - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Одеса

на рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2016 року

по справі № 916/4367/14

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Одеса

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Одеса

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області

про зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_5, м. Одеса звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Одеса за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, в якій просив суд зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_4, м. Одеса звільнити самовільно зайняту частину елементу благоустрою (твердого покриття), площею 16,00 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

08.12.2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_5, м.Одеса звернувся до господарського суду Одеської області з уточненою позовною заявою, в якій просив суд зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_4, м. Одеса звільнити самовільно зайняту частину елементу благоустрою (твердого покриття), площею 16,00 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до паспорту прив'язки тимчасових споруд реєстраційний номер 22-ч/26-11-13/70 від 26.11.2014 року шляхом знесення самовільно збудованої споруди, межі якої позначені у паспорті прив'язки тимчасових споруд реєстраційний номер 22-ч/26-11-13/70 від 26.11.2014 цифрами " 3" та " 4", а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду Одеської від 09.02.2015 року провадження у справі №916/4367/14 зупинено до розгляду Комінтернівським районним судом Одеської області справи №504/4058/14-а за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_6 та інших осіб до Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області про визнання протиправним дій та бездіяльності Чорноморської селищної ради при вирішенні питання розміщення тимчасових споруд на території ринку, скасування рішення виконкому Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області про погодження паспортів прив'язки місця розміщення тимчасових споруд.

Ухвалою господарського суду Одеської від 21.01.2016 року провадження у справі №916/4367/14 поновлено з 08.02.2016 року після отримання господарським судом Одеської області супровідним листом ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду по справі №504/4058/14-а та постанови Комінтернівського районного суду Одеської області по справі №504/4058/14-а.

Рішенням господарського суду Одеської області від 18.04.2016 року у справі № 916/4367/14 (головуючий суддя Гуляк Г.І., судді Зайцев Ю.О., Бездоля Ю.С.) позов задоволено, зобов'язано фізичну особу - підприємця ОСОБА_4, м. Одеса звільнити самовільно зайняту частину елементу благоустрою (твердого покриття), площею 16,00 м2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до паспорту прив'язки тимчасових споруд реєстраційний номер 22-ч/26-11-13/70 від 26.11.2014, шляхом знесення самовільно збудованої споруди, межі якої позначені у паспорті прив'язки тимчасових споруд реєстраційний номер 22-ч/26-11-13/70 від 26.11.2014 цифрами " 3" та " 4", а також відшкодовано позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4, м.Одеса з рішенням суду не погодився, тому звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2016 року у справі №916/4367/14 скасувати, у позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з'ясуванням всіх обставин справи.

07.06.2016 року від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому фізична особа-підприємець ОСОБА_5, м. Одеса просив суд залишити апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2016 року у справі №916/4367/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Одеса до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Одеса за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області про зобов'язання вчинити певні дії - без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2016 року у справі № 916/4367/14 - без змін. Відзив судовою колегією долучено до матеріалів справи.

04.07.2016 року та 05.07.2016 року від відповідача через канцелярію суду надійшли пояснення, які судовою колегією долучені до матеріалів справи. Водночас, документи, додані до пояснень, не підлягають залученню до матеріалів справи та повертаються скаржнику, оскільки відповідачем не було заявлено клопотання в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України про їх залучення до матеріалів справи з обгрунтуванням неможливості їх подання до суду першої інстанції, деякі з наданих документів вже містяться в матеріалах справи, а також всі копії наданих документів не засвідчені належним чином відповідачем відповідно до пункту 5.27 Вимог до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55 та статті 36 Господарського процесуального кодексу України, тому такі документи взагалі не можуть бути прийняті судом до розгляду в якості належних доказів по справі.

Через канцелярію суду від третьої особи надійшли пояснення на апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, в яких Чорноморська селищна рада просить суд залишити апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2016 року у справі № 96/4367/14 залишити без змін. Пояснення третьої особи судовою колегією долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні, яке відкладалось, представники сторін та третьої особи підтримали доводи та заперечення щодо апеляційної скарги з мотивів, викладених письмово. Представники позивача та третьої особи в судове засідання 06.07.2016 року не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення та підписи на розписці про наступне судове засідання. Про причину неявки суд не повідомили, своїми процесуальними правами, передбаченими статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористались, ніяких клопотань з цього приводу судовій колегії не надали, неявка без поважних причин у судове засідання представників сторін та інших учасників судового процесу не тягне за собою відкладення розгляду справи на інші строки, тому справу розглянуто за наявними матеріалами та поясненнями представників відповідача і представників позивача і третьої особи, що надані в попередньому судовому засіданні, а повний текст постанови направляється всім учасникам судового процесу в установленому порядку.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з'ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 916/4367/14 та наданих представниками сторін і третьої особи пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2016 року у справі № 916/4367/14 є обґрунтованим і правомірним, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Чорноморської селищної ради від 30.08.2013 року № 52 про погодження місця розташування тимчасових споруд торгівельного призначення, зокрема, погоджено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 місце розташування групи із 5 (п'яти) тимчасових споруд торгівельного призначення площею 16,00 кв. м. кожна - для продажу товарів непродовольчої (продовольчої) групи по АДРЕСА_1 відповідно до схеми розміщення; рекомендовано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 звернутися до відділу містобудування та архітектури Комінтернівської РДА про визначення відповідності намірів щодо місця розташування тимчасових споруд затвердженим комплексним схемам (у випадку їх наявності) та будівельним нормам та для оформлення паспорта прив'язки тимчасових споруд; зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 після отримання паспорта прив'язки тимчасових споруд звернутись до виконавчого комітету Чорноморської селищної ради для укладання відповідного договору згідно з вимогами Порядку розміщення тимчасових споруд та засобів пересувної мережі для здійснення підприємницької діяльності на території населених пунктів Чорноморської селищної ради, затвердженого рішенням Чорноморської селищної ради від 20.12.2012 року №361-VI.

В подальшому фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 було отримано у відділі містобудування та архітектури Комінтернівської районної державної адміністрації паспорт прив'язки розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності в смт. Чорноморське Комінтернівського району Одеської області.

01.05.2014 року між Виконавчим комітетом Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (Орендар) було укладено договір оренди комунального майна для розміщення тимчасових споруд №5-ТС, відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - елемент благоустрою (тверде покриття), загальною площею 80,0 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, межі якого визначені на схемі розміщення, згідно з паспортом прив'язки від 26.11.2013 року реєстр. №22-Ч/26-11-13/70, експертна вартість (ринкова вартість) якого складає: 3900 грн. 00 коп., згідно з висновком про вартість об'єкту, виконаного суб'єктом оціночної діяльності Товарною Біржею «Профі-Т».

Відповідно до пункту 1.3 договору цей договір, разом із паспортом прив'язки ТС, дає право на використання комунального майна для розміщення ТС терміном не більше ніж на термін дії паспорта прив'язки, а саме: до 26.11.2014 року. Строк дії договору оренди з 01.05.2014 року по 26.11.2014 року.

Передача об'єкта оренди позивачу підтверджується Актом приймання-передачі окремого індивідуально визначеного майна (елемента благоустрою) за договором оренди комунального майна для розміщення тимчасових споруд від 01.05.2014 року №5-ТС.

Чорноморською селищною радою Комінтернівського району Одеської області прийнято рішення від 20.11.2014 року № 51, яким дозволено продовження дії паспорту прив'язки, виданого на ім'я фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 терміном до п'яти років.

Додатковою угодою від 21.11.2014 року до договору оренди комунального майна для розміщення тимчасових споруд № 5-ТС викладено в пункті 1.3 договору в такій редакції: «Договір, разом із паспортом прив'язки ТС, дає право на використання комунального майна для розміщення ТС терміном не більше ніж на термін дії паспорта прив'язки, а саме до 21.11.2019 року. Строк дії договору оренди з 01.04.2014 року по 21.11.2019 року».

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.03.2015 року у справі №504/4058/14-а відмовлено у повному обсязі у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4, ОСОБА_6 та інших осіб до Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, Відділу містобудування та архітектури Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області про визнання незаконними та скасування у тому числі рішення виконавчого комітету Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області від 30.08.2013 року № 52, визнання незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області від 20.11.2014 року № 51. Постанова суду набрала законної сили.

В матеріалах справи міститься заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Голови Чорноморської селищної ради про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди площею 15 кв. м. у відповідності з комплексною схемою розміщення тимчасових споруд, затвердженою рішенням виконкому від 12.04.2013 року № 10 для ведення підприємницької діяльності.

Документів на підтвердження надання Чорноморською селищною радою відповідного дозволу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 матеріали справи не містять та сторонами не надано. Зокрема, листом Комінтернівської районної державної адміністрації від 07.08.2014 року №1117/02-27/19/04/1734 повідомлено, що Відділом містобудування та архітектури Комінтернівської РДА протягом 2013 - 2014 років паспортів прив'язки тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території смт. Чорноморське на ім'я ОСОБА_4 не видавались.

З витягу з кримінального провадження № 0000403 вбачається, що 28.08.2014 року надійшла заява від ОСОБА_4 про заволодіння правом власності на споруди, побудовані в смт, Чорноморське Комінтернівського району Одеської області, шахрайським шляхом.

Розміщення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 на елементі благоустрою, переданому в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5, тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності без необхідних дозвільних документів та оформлення орендних правовідносин стало підставою для заявлення відповідного позову.

Право на пред'явлення позову з використанням такого способу захисту як звільнення самовільно зайнятої частини благоустрою шляхом знесення самовільно збудованої споруди мають державні органи, у тому числі інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, органи місцевого самоврядування (стаття 376 Цивільного кодексу України, стаття 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності), а також особа, права якої порушено таким будівництвом (глава 29, стаття 396 Цивільного кодексу України).

Статтею 396 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

В разі неправомірного порушення речові права на чуже майно можуть бути захищені, але в Цивільному кодексі України не передбачені спеціальні засоби їх захисту. З певними притаманними їх природі особливостями речові права на чуже майно підлягають захисту з використанням тих засобів, за допомогою яких захищається право власності відповідно до глави 29 Цивільного кодексу України (петиторні засоби захисту). На відміну від раніше чинного законодавства надання захисту за допомогою петиторних засобів у Цивільному кодексі відрізняється певними особливостями. Право використовувати петиторні засоби захисту надано лише особам, які мають право на чуже майно. Згідно з статтею 398 Цивільного кодексу України право володіння виникає у будь-якої особи, володіння якої виникло на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Таким чином, орендар, який володіє на підставі договору є особою, за якою визначено право володіння, тобто речове право на чуже майно. У Цивільному кодексі України не передбачаються спеціальні речові позови для захисту окремих прав на чуже майно, що вже виникли, від можливого порушення з боку третіх осіб та власника майна, обтяженого цими правами. Законні права та інтереси кожної особи, яка має речове право на чуже майно захищаються у тому ж порядку, що й права власника цієї речі, тобто забезпечені абсолютним захистом. Реалізація певних прав на чуже майно пов'язана з набуттям володіння ним. Тому. в разі втрати володіння особою, якій належить право на чуже майно, вона може застосувати для захисту своїх прав такий спосіб, що є подібним віндикаційному позову (стаття 387 Цивільного кодексу України), в разі порушень, не пов'язаних з втратою володіння, - засобом, що є подібним негаторному позову (стаття 391 Цивільного кодексу України).

Розглянувши позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, судова колегія дійшла висновку, що фактично було заявлено негаторний позов, оскільки розміщення тимчасової споруди фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 на орендованому позивачем елементі благоустрою перешкоджає позивачу в повній мірі використовувати орендований елемент благоустрою (твердого покриття).

Негаторний позов пред'являється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.

Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Однією з особливостей цього позову, як правило, є відсутність спорів з приводу належності позивачу майна на праві власності чи іншому титулі.

Титульними володільцями вважаються особи, які володіють майном за цивільно-правовими договорами (майнового найму (оренди), підряду, зберігання, застави та ін.), особи, які володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом.

Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності або користування, як абсолютне право, має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Таким чином, із приписів даної правової норми випливає, що обставини,. на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються господарським судом на підставі фактичних даних, якими є докази.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу (стаття 33 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з статтею 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті доказі, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

При цьому, слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Обов'язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач довів суду належними та допустимими доказами по справі, що він є титульним володільцем спірного елементу благоустрою (твердого покриття).

Відповідно до статті 18 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на договірній та податковій основі на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом.

На момент розгляду справи місцевим та апеляційним господарськими судами рішення Чорноморської селищної ради від 30.08.2013 року № 52 та рішення від 20.11.2014 року № 51, на підставі яких укладено договір оренди між позивачем та третьою особою та додаткова угода до нього у встановленому законом порядку не визнано недійсними, вони є чинними та обов'язковими для виконання на території селищної ради у відповідності до статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Актом приймання-передачі окремого індивідуально визначеного майна (елемента благоустрою) за договором оренди комунального майна для розміщення тимчасових споруд від 01.05.2014 року №5-ТС підтверджено фактичну передачу третьою особою частини елементу благоустрою (твердого покриття) позивачу та підтверджує фактичні орендні відносини між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, м. Одеса та Чорноморською селищною радою Комінтернівського району Одеської області, що спростовує доводи відповідача про те, що частина елементу благоустрою не була фактично передана позивачу в оренду.

Позивачем також було виготовлено в ліцензійній організації архітектурні матеріли для отримання паспорту прив'язки, в якому містяться схема розміщення ТС, виконана на топографо-геодезичній основі у масштабі 1:500, схема благоустрою прилеглої території; ескізи фасадів ТС у кольорі М 1:50 (для стаціонарних ТС); технічні умови щодо інженерного забезпечення ТС, отримані замовником у балансоутримувача відповідних мереж; реквізити замовника.

Статтею 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Законом встановлено обов'язок недобросовісного володільця негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону.

З урахуванням змісту положень статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

В матеріалах справи наявні докази на підтвердження зайняття відповідачем частини орендованого елементу благоустрою без відповідної правової підстави та відповідачем не доведено належними і допустимими засобами доказування наявність у нього оформлених належним чином прав на наявні забудови, що знаходяться на спірному елементі благоустрою. Так, у третьої особи з відповідачем ніяких договірних правовідносин немає, на момент надання дозволу позивачу на виготовлення зазначених документів, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 не подавались заяви про надання дозволу на розробку аналогічних документів, а відповідну заяву було подано лише у 2014 році.

Отже, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами у розумінні статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України, законності підстав для ведення підприємницької діяльності на спірному елементі благоустрою та розміщення відповідної тимчасової споруди.

Посилання відповідача на те, що Чорноморська селищна рада, укладаючи договір оренди та додаткову угоду до нього, вийшла за межі своїх повноважень, а відповідний елемент благоустрою незаконно передано в оренду позивачу, що його в незаконний спосіб позбавляють належного йому майна, не можуть бути прийнятими судом в якості обставини по справі, встановленої належними засобами доказування саме у господарському процесі. Зокрема, господарський суд не вправі самостійно визначати наявність або відсутність в діях фізичних осіб ознак кримінального правопорушення вирішувати питання законності винесення органом місцевого самоврядування акту ненормативного характеру одноразової дії тощо. У випадку встановлення судом загальної юрисдикції по кримінальній справі або судом по адміністративній справі будь-яких інших обставин, дана справа може бути переглянута за нормами статтей 112-114 Господарського процесуального кодексу України за нововиявленими обставинами за заявою відповідача.

Таким чином, враховуючи, що позивач надав докази на підтвердження користування частиною елементу благоустрою (твердого покриття), площею 16,00 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а відповідач належними та допустимими доказами не спростував титульного права позивача на спірну частину благоустрою та не навів доказів на підтвердження законності встановлення тимчасової споруди на відповідному елементі благоустрою та провадження на ньому підприємницької діяльності, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте судовою колегією господарського суду Одеської області за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2016 року у справі № 916/4367/14 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Одеса на рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2016 року у справі №916/4367/14 залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2016 року у справі №916/4367/14- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
С.І. Колоколов