ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 липня 2016 року Справа № 909/110/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. - головуючого,
Плюшка І.А.,
Татькова В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скаргиДержавного підприємства "Верховинське лісове господарство"
на рішення та постанову господарського суду Івано-Франківської області від 15.03.2016 Львівського апеляційного господарського суду від 12.05.2016
у справі№ 909/110/16
господарського судуІвано-Франківської області
за позовомДержавного підприємства "Верховинське лісове господарство"
доприватного підприємства "Брати "КІП"
простягнення 30 737 грн. 65 коп.

В с т а н о в и В :

Державне підприємство "Верховинське лісове господарство" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 15.03.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.05.2016 у справі № 909/110/16 господарського суду Івано-Франківської області.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України та підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Порядок та розмір справляння судового збору встановлений Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011, що набрав чинності 01.11.2011.

01.09.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" № 484-VІІІ від 22.05.2015, яким до Закону України "Про судовий збір" було внесено зміни, зокрема, щодо розміру ставок судового збору.

Підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

При поданні позовної заяви у даній справі розмір судового збору, що підлягав сплаті становив: 1 378 грн. (1 розмір мінімальної заробітної плати).

Відповідно належний розмір судового збору на момент подання касаційної скарги на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 15.03.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.05.2016 у справі № 909/110/16 становить 1 653 грн. 60 коп. (120% х 1 378 грн.)

Однак, заявником до касаційної скарги додано платіжне доручення № 265 від 26.05.2016, що підтверджує сплату судового збору на суму 1 450 грн. Тобто судовий збір за подання касаційної скарги на рішення господарських судів попередніх інстанцій сплачено не в повному розмірі.

Крім того, постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків юридичних і фізичних осіб та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами Інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів, у тому числі платіжних доручень.

Згідно з п. 3.8 Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. При цьому, платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором (пп. 2.21 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Скаржником у якості доказів сплати судового збору до касаційної скарги додано платіжне доручення № 265 від 25.05.2016 у графі "Призначення платежу" якої зазначено: на постанову Львівського апеляційного госп. суду від ДП Вереховинський ЛГ у справі до ПП "Брати КІП".

Таким чином, графа "Призначення платежу" вказаної квитанції не містить відомостей про номер справи та дати оскаржуваної постанови Львівського апеляційного господарського суду.

З огляду на викладене, платіжне доручення № 265 від 26.05.2016 наданий скаржником, не може вважатися доказом, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню заявнику.

Разом з тим, касаційна інстанція зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 1113 ГПК України, скаржник не позбавлений можливості повторного подання касаційної скарги після усунення зазначених недоліків в загальному порядку, тобто з дотриманням вимог процесуального законодавства, зокрема, приписів розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.86, п.4 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Державного підприємства "Верховинське лісове господарство" на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 15.03.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.05.2016 у справі № 909/110/16 господарського суду Івано-Франківської області повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий суддя С. Самусенко

Судді: І. Плюшко

В. Татьков