РІШЕННЯ

18 липня 2016 року Справа № 913/657/16

Провадження №30/913/657/16

За позовом керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах

1. Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк Луганської області

2. Комунального підприємства Сєвєродонецьке тролейбусне управління, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, м. Луганськ

про стягнення 16221 грн. 92 коп.

Господарський суд Луганської області у складі судді Голенко І.П.

Секретар судового засідання Дмітрієва К.С.

У засіданні брали участь:

від прокурора представник не прибув;

від 1-го позивача - представник не прибув;

від 2-го позивача представник не прибув;

від відповідача - ОСОБА_1, начальник групи правового забезпечення Сєвєродонецького району електричних мереж Товариства, довіреність № 24 від 04.01.2016.

В С Т А Н О В И В:

Суть спору: керівник Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області звернувся до господарського суду Луганської області з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Сєвєродонецької міської ради та Комунального підприємства Сєвєродонецьке тролейбусне управління до Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання про стягнення заборгованості за договором про спільне використання технологічних електричних мереж № ДСВ35-1 від 01.10.2010 в сумі 9613 грн. 56 коп., яка складається з: 9432 грн. 00 коп. боргу, 1 грн. 02 коп. пені, 35 грн. 92 коп. 3% річних, 144 грн. 62 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем договірних зобовязань в частині оплати наданих послуг. Крім суми основного боргу позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних, інфляційні втрати та пеня.

Від Сєвєродонецької місцевої прокуратури надійшла заява про зміну (уточнення) позовних вимог від 29.06.2016 № 5131вих.16, в якій заявник просить стягнути з відповідача на користь другого позивача заборгованість за договором про спільне використання технологічних електричних мереж № ДСВ35-1 від 01.10.2010 в сумі 16221 грн. 92 коп., з яких: 15720 грн. 00 коп. борг, 3 грн. 01 коп. пеня, 90 грн. 19 коп. 3% річних, 408 грн. 72 коп. інфляційні втрати.

Вказана заява прокурора прийнята судом до розгляду як заява про збільшення розміру позовних вимог, яка подана з дотриманням приписів закону (а.с. 88-89).

Прокуратура та позивачі правом на участь своїх представників в судовому засіданні не скористалися.

Від першого позивача надійшла заява від 13.07.2016 б/н, в якій він просить розглянути справу за відсутності повноважного представника, яке судом задоволено. У клопотанні зазначено про те, що останній підтримує позовні вимоги за заявою про збільшення позовних вимог.

Листом № 01/424 від 07.07.2016 другий відповідач підтримав позов з урахуванням збільшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву від 13.07.2016 № 1064, в якому просить залишити позовну заяву без розгляду, посилаючись на те, що відсутні підстави представництва керівником Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області інтересів держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Сєвєродонецької міської ради та КП "Сєвєродонецьке тролейбусне управління" з заявленими позовними вимогами.

Суд відхиляє доводи відповідача, оскільки в судовому засіданні 06.06.2016 це питання було вирішено та підтверджено підстави представництва керівником Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області інтересів держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Сєвєродонецької міської ради та КП "Сєвєродонецьке тролейбусне управління", про що винесено ухвалу суду (а.с. 65-67).

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи та вислухавши представників учасників судового процесу, суд встановив наступне.

Між комунальним підприємством «Сєвєродонецьке тролейбусне управління», як власником мереж, та товариством з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», як користувачем, укладено договір про спільне використання технологічних електричних мереж від 01.10.2010 № ДСВ35-1 (а.с 34-36).

Згідно предмету даного договору власник мереж зобовязується надавати послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання для забезпечення технологічної можливості передачі (транзиту) електричної енергії в точки приєднання електроустановок користувача або інших субєктів господарювання, передачу електричної енергії, яким забезпечує користувач, а користувач своєчасно сплачувати вартість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання відповідно до умов цього договору (розділ 1 договору).

Відповідно до розділу 4 договору користувач, зокрема, зобовязується підписувати (або надавати вмотивовану відмову від підписання) акти приймання-здачі наданих послуг протягом 3 робочих днів. починаючи з дня отримання його від власника мереж. Повернення підписаного або непідписаного (з вмотивованою відмовою) акту приймання-передачі наданих послуг здійснюється користувачем не пізніше наступного робочого дня після спливу зазначеного триденного строку.

За положеннями п. 7.3 договору оплата користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок власника на підставі рахунку, виставленого власником користувачу. Власник виставляє рахунок після підписання сторонами акту прийому-здачі наданих послуг. Користувач сплачує рахунок протягом 10 днів, починаючи з дня його отримання від власника.

Позивачем надано послуги на загальну суму 15720 грн. 00 коп., що підтверджується актами приймання-здачі наданих послуг від 31.01.2016, 29.02.2016, 31.03.2016, 30.04.2016 від 31.05.2014, які належним чином підписані сторонами без зауважень та скріплені печатками підприємств (а.с. 38, 40, 42, 94, 113).

На виконання умов договору позивач виставив відповідачу для оплати рахунки на вказану суму № 41 від 31.01.2016, № 82 від 29.02.2016, № 125 від 31.03.2016, № 164 від 30.04.2016 та № 214 від 31.05.2016 (а.с. 37, 39, 42, 93, 118).

Отримання відповідачем рахунків підтверджено матеріалами справи (а.с. 37, 39, 41, 92, 96) та не спростовано ТОВ «Луганське енергетичне обєднання».

Внаслідок невиконання відповідачем зобовязань по договору за ним утворився борг в сумі 15720 грн. 00 коп., що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 22.06.2016.

У звязку з викладеним, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно п.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем договірних зобовязань на суму 15720 грн. 00 коп. (а.с. 38, 40, 42, 94, 113).

Відповідно до ст. 43, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем доводи позивача не спростовано, належних доказів виконання зобовязань, на підставі яких заявлено позовні вимоги, не надано.

Таким чином, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що вимога щодо стягнення основного боргу в сумі 15720 грн. 00 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення пені суд зазначає наступне.

Відповідно п. 8.2.1 договору за внесення платежів, передбачених п. 4.1 договору, з порушенням терміну, визначеного п. 7.3 договору, користувач сплачує власнику пеню в розмірі 0,1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми прострочення платежу за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної сплати.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Статтею 216 цього ж Кодексу передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд перевірив розрахунок пені та дійшов до наступного висновку.

Прокурором не вірно визначено перший день прострочення виконання грошового зобовязання, а саме:

- за рахунком № 41 зазначено дату початку нарахування штрафних санкцій з 12.02.2016, в той час як слід було зазначити з 13.02.2016 (дата отримання рахунку 02.02.2016, останній день оплати відповідно до п. 7.3.договору 12.02.2016, таким чином перший день прострочення 13.02.2016);

- за рахунком № 82 12.03.2016, в той час як слід було вказати 13.03.2016 (отримання рахунку 02.03.2016, останній день оплати 12.03.2016, перший день прострочення - 13.03.2016);

- за рахунком № 125 15.04.2016, в той час як слід було вказати 16.04.2016 (отримання рахунку 05.04.2016, останній день оплати 15.04.2016, перший день прострочення - 16.04.2016);

- за рахунком № 164 20.05.2016, в той час як слід було вказати 21.05.2016 (отримання рахунку 10.05.2016, останній день оплати 20.05.2016, перший день прострочення - 21.05.2016;

- за рахунком № 214 12.06.2016, в той час як слід було вказати 13.06.2016 (отримання рахунку 02.06.2016, останній день оплати 12.06.2016, перший день прострочення - 13.06.2016).

Крім того, заявником помилково за період з 27.05.2016 по 22.06.2016 застосована пеня у розмірі 0,1% (п. 8.2.1 договору), яка перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України, що не відповідає приписам ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань».

Разом з тим, заявником не враховано, що пеня стягується в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, в той час як заявником помилково вказаний розмір пені, який взято на календарний рік.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов до висновку, що обґрунтований розмір пені за період з 13.02.2016 по 22.06.2016 є більшим, ніж заявлено прокурором до стягнення, таким чином, позовну вимогу про стягнення пені слід задовольнити повністю в сумі 3 грн. 01 коп. за період з 13.02.2016 по 22.06.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Так, заявлена позивачем вимога по стягненню 3% річних підлягає задоволенню частково в сумі 88 грн. 91 коп. (позивачем допущено арифметичні помилки в розрахунку) за обґрунтований період з 13.02.2016 по 22.06.2016 (заявником помилково визначено перший день прострочення виконання грошового зобовязання, про що зазначено при перевірці розрахунку заявленої до стягнення пені).

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов до висновку про часткову обґрунтованість позову в частині стягнення інфляційних втрат та задоволення вказаної вимоги в сумі 391 грн. 87 коп. за період з лютого 2016 року по травень 2016 року (оскільки на день подання заяви про збільшення розміру позовних вимог 04.07.2016, індекс інфляції за червень 2016 року був невідомий).

Відповідачем ніяким чином не спростовано позовні вимоги, доказів погашення заявлених до стягнення сум до матеріалів справи не надано.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню частково. З відповідача слід стягнути борг в сумі 15720 грн. 00 коп., пеню в сумі 3 грн. 01 коп., 3% річних в сумі 88 грн. 91 коп. та інфляційні втрати в сумі 391 грн. 87 коп. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладаються судовий збір в сумі 1376 грн. 46 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Сєвєродонецької міської ради та Комунального підприємства Сєвєродонецьке тролейбусне управління до Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання про стягнення 16221 грн. 92 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, м. Луганськ, кв. Гайового, б. 35А, ідентифікаційний код за (адреса для листування: м. Старобільськ Луганської області, вул. Горького, 123), на користь Комунального підприємства Сєвєродонецьке тролейбусне управління, м. Сєвєродонецьк Луганської області, шосе Будівельників, б. 27, ідентифікаційний код за , заборгованість в сумі 15720 грн. 00 коп., пеню в сумі 3 грн. 01 коп., 3% річних в сумі 88 грн. 91 коп., інфляційні втрати в сумі 391 грн. 87 коп. Наказ видати позивачу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, м. Луганськ, кв. Гайового, б. 35А, ідентифікаційний код за (адреса для листування: м. Старобільськ Луганської області, вул. Горького, 123), на користь Прокуратури Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Богдана Ліщини, б. 27, ідентифікаційний код за , судовий збір в сумі 1376 грн. 46 коп. Видати наказ.

4 . У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 20.07.2016.

СуддяОСОБА_2

Надр. прим.

1 до справи

2 Сєвєродонецькій місцевій прокуратурі рекомендованим листом з повідомленням за адресою: 93404, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. 8го березня, 2

3 прокуратурі Харківської області рекомендованим листом з повідомленням за адресою: 61000, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького,4

4 позивачу 1 Сєвєродонецької міської ради рекомендованим листом з повідомленням за адресою: 93400, м. Сєвєродонецьк Луганської області, бул. Дружби Народів, 32

5 позивачу 2 КП Сєвєродонецьке тролейбусне управління рекомендованим листом з повідомленням за адресою: 93412, м. Сєвєродонецьк Луганської області. шосе Будівельників, 27

6 відповідачу ТОВ ЛЕО за адресою 92700, м. Старобільськ Луганської області, вул. Горького, 123