ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2016 р. Справа № 921/1095/15-г/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Дубник О.П. Скрипчук О.С.

розглянув апеляційну скаргу приватного підприємства Коло Бок м.Тернопіль

на рішення господарського суду Чернівецької області від 15.03.2016 р.

у справі № 921/1095/15-г/14

за позовом: приватного підприємства Коло Бок м.Тернопіль

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Галс ЛТД в особі Чортківської філії товариства з обмеженою відповідальністю Галс ЛТД м.Чортків Тернопільської області

про стягнення заборгованості 49 211, 47 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю б/н від 01.07.2016 р.;

від відповідача: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 15.03.2016р. (суддя О.В. Гончарук) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач не довів обставин, на які він посилається у позовній заяві, а саме наявності у відповідача заборгованості у розмірі 29159,28 грн. за договором поставки.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. В своїй апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що підписавши акт звірки взаємних розрахунків з 01.08.2015 р. по 31.08.2015 р. відповідач фактично вчинив дії щодо визнання своїх зобовязань перед апелянтом у вигляді заборгованості в сумі 29 159, 28 грн.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що поданий позивачем акт звірки розрахунків не є належним доказом здійснення господарської операції, а тому, не може бути підставою для оплати грошових коштів.

В судовому засіданні представник апелянта виклала доводи по суті апеляційної скарги. Представник відповідача явку в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та дату судового засідання.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представника апелянта у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, між приватним підприємством «КОЛО БОК» та товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЛС ЛТД» в особі Чортківської філії товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛС ЛТД» укладено договір про постачання хлібопродуктів (кондитерських виробів, надалі продукція) №50 від 02.01.2015 р.

Згідно п. п. 1, 2.1, 5.1, 5.2 вказаного договору, постачальник зобовязується поставити хлібопродукти (кондитерські вироби), а покупець прийняти цю продукцію та оплатити її.

Поставка продукції здійснюється окремими партіями, кожна партія якої формується згідно заявки покупця.

Покупець оплачує поставлену постачальником продукцію за ціною, яка діє на момент поставки продукції та яка зазначена в накладній.

Оплата за поставлену продукцію проводиться покупцем на підставі накладних, виписаних постачальником і підписаних покупцем шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Позивач як на підставу своїх вимог щодо оплати заборгованості подав суду акт звірки розрахунків між сторонами за період 01.08.2015 по 31.08.2015 р.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Відповідно до ст. 193, 265 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Необхідно зазначити, що сторони передбачили в договорі, що підставою здійснення оплати за договором є накладні, які відсутні в наявних матеріалах справи. В свою чергу, поданий позивачем акт звірки взаєморозрахунків не містить посилання на договір поставки і видаткові накладні, як передбачено п.п.5.1, 5.2 договору. А відтак, акт звірки розрахунків не є первинним документом здійснення господарської операції в розумінні вищенаведених норм законодавства та не може бути єдиним доказом наявності обов'язку сплатити грошові кошти.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором поставки, а також у звязку з цим і безпідставність вимог позивача про стягнення з відповідача пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки судом у межах даної справи не встановлено факту порушення зобовязальних правовідносин з боку відповідача.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Чернівецької області від 15.03.2016 р. у справі

№ 921/1095/15-г/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати в господарський суд Чернівецької області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 11.07.2016 р.

ОСОБА_2 Матущак

Судді О.П. Дубник

ОСОБА_3