ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" липня 2016 р.Справа № 916/1327/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА АГРАРНА КОМПАНІЯ»

До відповідача: Державного підприємства «Дослідне господарство «БОГУНІВСЬКА ЕЛІТА» Інституту сільського господарства Причорномор'я ОСОБА_1 академії аграрних наук України»

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійної вимоги на предмет спору ОСОБА_1 академії аграрних наук України

Суддя Оборотова О.Ю.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 на підставі довіреності від 12.03.2016р.

Від відповідача: не зявився

Від третьої особи: не зявився

СУТЬ СПОРУ: 23.05.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА АГРАРНА КОМПАНІЯ» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства «Дослідне господарство «БОГУНІВСЬКА ЕЛІТА» Інституту сільського господарства Причорномор'я ОСОБА_1 академії аграрних наук України» про стягнення 8481924,43грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.05.2016р. порушено провадження по справі № 916/1327/16, призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні 13.06.2016р. о 10:40.

09.06.2016р. до господарського суду Одеської області від Державного підприємства «Дослідне господарство «БОГУНІВСЬКА ЕЛІТА» Інституту сільського господарства Причорномор'я ОСОБА_1 академії аграрних наук України» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

13.06.2016р. до господарського суду Одеської області від Державного підприємства «Дослідне господарство «БОГУНІВСЬКА ЕЛІТА» Інституту сільського господарства Причорномор'я ОСОБА_1 академії аграрних наук України» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.06.2016р. залучено до участі у справі № 916/1327/16 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 академію аграрних наук України.

29.06.2016р. до господарського суду Одеської області надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА АГРАРНА КОМПАНІЯ» про вихід за межі позовних вимог з метою захисту прав і законних інтересів позивача.

04.07.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області від Державного підприємства «Дослідне господарство «БОГУНІВСЬКА ЕЛІТА» Інституту сільського господарства Причорномор'я ОСОБА_1 академії аграрних наук України» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 04.07.2016р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, суд встановив.

03.09.2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА АГРАРНА КОМПАНІЯ» (Покупець) уклало з Державним підприємством «Дослідне господарство «Богунівська Еліта» ОСОБА_1 академії аграрних наук України», яке в подальшому було перейменовано на Державне підприємство «БОГУНІВСЬКА ЕЛІТА» Інституту сільського господарства Причорномор'я ОСОБА_1 академії аграрних наук України» (Продавець) Форвардний контракт № ФК 03/09-11-02.

В подальшому між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 від 17.09.2011 року та Додаткову угоду № 2 від 13.10.2011 року до Форвардного Контракту № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011 року.

Згідно з п. 1.1. Контракту № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011 року в порядку та на умовах визначених цим Контрактом Продавець зобов'язується виростити власними силами та передати Покупцю у власність базовий актив сільськогосподарську продукцію (озимі) урожаю 2012 року, у номенклатурі, кількості та за цінами, вказаними в цьому Контракті, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити його у кількості, строки та за ціною передбачених цим Контрактом.

Відповідно із п. 2.1. та п. 4.1. Контракту № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011 року (з урахуванням змін внесених Додатковими угодами) базовим активом, далі за текстом «Товар», за цим Контрактом виступає:

1. Пшениця озима (Товар-1) власного врожаю 2012 року у кількості 3 303,00 тонн, вартість однієї тонни 1 480,00 грн. з ПДВ.

2. Ячмінь озимий (Товар-2) власного врожаю 2012 року у кількості 1 409,00 тонн, вартість однієї тонни 1 500,0 грн. з ПДВ.

Згідно п. 4.3 Контракту № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011 року та Додаткової угоди № 2 до Контракту № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011 року загальна вартість ОСОБА_3 по Контракту № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011 року склала 7 002 840,00 (сім мільйонів дві тисячі вісімсот сорок) грн. 00 коп., з ПДВ.

Згідно п. 3.2. Контракту № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011 року кінцевий строк поставки ОСОБА_3 за цим Контрактом встановлюється до 15.08.2012 року.

Як зазначає позивач, відповідно до умов Контракту № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011 року та Додаткових угод до Контракту № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА АГРАРНА КОМПАНІЯ» перерахувало Державному підприємству «БОГУНІВСЬКА ЕЛІТА» Інституту сільського господарства Причорномор'я ОСОБА_1 академії аграрних наук України» грошові кошти на загальну суму 8 696 990,43 (вісім мільйонів шістсот дев'яносто шість тисяч дев'ятсот дев'яносто) грн. 43 коп., що підтверджується наступними документами:

1) Платіжним дорученням № 9 від 25.11.2011 року на суму 40 000,00 гривень;

2) Платіжним дорученням № 12 від 29.11.2011 року на суму 210 000,00 гривень;

3) Платіжним дорученням № 20 від 30.11.2011 року на суму 40 678,00 гривень;

4) Платіжним дорученням № 35 від 02.12.2011 року на суму 20 000,00 гривень;

5) Платіжним дорученням № 42 від 06.12.2011 року на суму 80 000,00 гривень;

6) Платіжним дорученням № 75 від 29.12.2011 року на суму 50 877,00 гривень;

7) Платіжним дорученням № 83 від 23.12.2011 року на суму 15 000,00 гривень;

8) Платіжним дорученням № 92 від 27.12.2011 року на суму 13 000,00 гривень;

9) Платіжним дорученням № 97 від 28.12.2011 року на суму 7 606,80 гривень;

10) Платіжним дорученням № 108 від 29.12.2011 року на суму 186 591,74 гривень;

11) Платіжним дорученням № 16 від 11.01.2012 року на суму 100 000,00 гривень;

12) Платіжним дорученням № 24 від 12.01.2012 року на суму 2 000 000,00 гривень;

13) Платіжним дорученням № 26 від 13.01.2012 року на суму 1 369 703,65 гривень;

14) Платіжним дорученням № 28 від 13.01.2012 року на суму 168 112,00 гривень;

15) Платіжним дорученням № 39 від 16.01.2012 року на суму 300,00 гривень;

16) Платіжним дорученням № 68 від 27.01.2012 року на суму 71 439,73 гривень;

17) Платіжним дорученням № 81 від 30.01.2012 року на суму 53 222,00 гривень;

18) Платіжним дорученням № 89 від 01.02.2012 року на суму 216 795,88 гривень;

19) Платіжним дорученням № 130 від 08.02.2012 року на суму 12 000,00 гривень;

20) Платіжним дорученням № 135 від 09.02.2012 року на суму 18 688,00 гривень;

21) Платіжним дорученням № 165 від 15.02.2012 року на суму 11 300,00 гривень;

22) Платіжним дорученням № 169 від 16.02.2012 року на суму 20 000,00 гривень;

23) Платіжним дорученням № 184 від 20.02.2012 року на суму 74 507,01 гривень;

24) Платіжним дорученням № 208 від 23.02.2012 року на суму 21 000,00 гривень;

25) Платіжним дорученням № 235 від 29.02.2012 року на суму 34 495,00 гривень;

26) Платіжним дорученням № 241 від 01.03.2012 року на суму 5 926,00 гривень;

27) Платіжним дорученням № 258 від 02.03.2012 року на суму 25 250,00 гривень;

28) Платіжним дорученням № 279 від 05.03.2012 року на суму 235 366,00 гривень;

29) Платіжним дорученням № 300 від 12.03.2012 року на суму 28 994,00 гривень;

30) Платіжним дорученням № 321 від 20.03.2012 року на суму 65 998,24 гривень;

31) Платіжним дорученням № 334 від 22.03.2012 року на суму 3 000,00 гривень;

32) Платіжним дорученням № 350 від 28.03.2012 року на суму 56 866,00 гривень;

33) Платіжним дорученням № 385 від 30.03.2012 року на суму 11 260,08 грн.;

34) Платіжним дорученням № 370 від 30.03.2012 року на суму 23 885,16 грн.;

35) Платіжним дорученням № 392 від 03.04.2012 року на суму 2 300,00 грн.;

36) Платіжним дорученням № 396 від 03.04.2012 року на суму 557 000,00 грн.;

37) Платіжним дорученням № 405 від 03.04.2012 року на суму 59 853,42 грн.;

38) Платіжним дорученням № 432 від 11.04.2012 року на суму 3 000,00 грн.;

39) Платіжним дорученням № 433 від 12.04.2012 року на суму 9 000,00 грн.;

40) Платіжним дорученням № 456 від 20.04.2012 року на суму 65 330,65 грн.;

41) Платіжним дорученням № 535 від 25.04.2012 року на суму 279 154,68 грн.;

42) Платіжним дорученням № 566 від 26.04.2012 року на суму 89 647,00 грн.;

43) Платіжним дорученням № 594 від 03.05.2012 року на суму 52 400,00 грн.;

44) Платіжним дорученням № 617 від 18.05.2012 року на суму 74 823,68 грн.;

45) Платіжним дорученням № 636 від 24.05.2012 року на суму 32 085,00 грн.;

46) Платіжним дорученням № 644 від 24.05.2012 року на суму 12 336,72 грн.;

47) Платіжним дорученням № 657 від 30.05.2012 року на суму 5 926,34 грн.;

48) Платіжним дорученням № 665 від 31.05.2012 року на суму 25 770,90 грн.;

49) Платіжним дорученням № 681 від 01.06.2012 року на суму 200,00 грн.;

50) Платіжним дорученням № 704 від 08.06.2012 року на суму 32 254,24 грн.;

51) Платіжним дорученням № 820 від 03.07.2012 року на суму 20 500,00 грн.;

52) Платіжним дорученням № 825 від 04.07.2012 року на суму 2 600,00 грн.;

53) Платіжним дорученням № 830 від 04.07.2012 року на суму 15 000,00 грн.;

54) Платіжним дорученням № 834 від 05.07.2012 року на суму 10 000,00 грн.;

55) Платіжним дорученням № 842 від 10.07.2012 року на суму 20 000,00 грн.;

56) Платіжним дорученням № 848 від 12.07.2012 року на суму 435 756,81 грн.;

57) Платіжним дорученням № 868 від 12.07.2012 року на суму 23 085,14 грн.;

58) Платіжним дорученням № 869 від 12.07.2012 року на суму 40 137,40 грн.;

59) Платіжним дорученням № 883 від 16.07.2012 року на суму 47 066,55 грн.;

60) Платіжним дорученням № 930 від 20.07.2012 року на суму 122 997,00 грн.;

61) Платіжним дорученням № 963 від 24.07.2012 року на суму 5 520,00 грн.;

62) Платіжним дорученням № 977 від 27.07.2012 року на суму 16 932,09 грн.;

63) Платіжним дорученням № 1005 від 30.07.2012 року на суму 36 014,00 грн.;

64) Платіжним дорученням № 1033 від 31.07.2012 року на суму 5 650,00 грн.;

65) Платіжним дорученням № 1036 від 01.08.2012 року на суму 82 000,00 грн.;

66) Платіжним дорученням № 1059 від 01.08.2012 року на суму 23 856,84 грн.;

67) Платіжним дорученням № 1091 від 03.08.2012 року на суму 5 395,80 грн.;

68) Платіжним дорученням № 1120 від 06.08.2012 року на суму 20 000,00 грн.;

69) Платіжним дорученням № 1143 від 08.08.2012 року на суму 90 200,00 грн.;

70) Платіжним дорученням № 1187 від 17.08.2012 року на суму 95 000,00 грн.;

71) Платіжним дорученням № 586483 від 23.08.2012 року на суму 200 000,00 грн.;

72) Платіжним дорученням № 586586 від 30.08.2012 року на суму 34 031,88 грн.;

73) Платіжним дорученням № 586577 від 30.08.2012 року на суму 134 000,00 грн.;

74) Платіжним дорученням № 1260 від 30.08.2012 року на суму 6 000,00 грн.;

75) Платіжним дорученням № 586645 від 31.08.2012 року на суму 65 000,00 грн.;

76) Платіжним дорученням № 1281 від 07.09.2012 року на суму 4 302,00 грн.;

77) Платіжним дорученням № 586736 від 07.09.2012 року на суму 60 000,00 грн.;

78) Платіжним дорученням № 1298 від 12.09.2012 року на суму 7 000,00 грн.;

79) Платіжним дорученням № 1302 від 13.09.2012 року на суму 3 200,00 грн.;

80) Платіжним дорученням № 1307 від 17.09.2012 року на суму 3 000,00 грн.;

81) Платіжним дорученням № 586941 від 24.09.2012 року на суму 150 000,00 грн.;

82) Платіжним дорученням № 586949 від 24.09.2012 року на суму 150 000,00 грн.;

83) Платіжним дорученням № 587045 від 28.09.2012 року на суму 6 500,00 грн.;

84) Платіжним дорученням № 587176 від 11.10.2012 року на суму 30 000,00 грн.;

85) Платіжним дорученням № 68 від 24.10.2012 року на суму 6 300,00 грн.;

86) Платіжним дорученням № 73 від 24.10.2012 року на суму 126 000,00 грн.;

87) Платіжним дорученням № 129 від 30.10.2012 року на суму 1 000,00 грн.

Із перерахованої суми 7 002 840,00 грн. перераховані як попередня оплата, а 1 694 150,43 грн. були помилково перераховані Державному підприємству «БОГУНІВСЬКА ЕЛІТА» Інституту сільського господарства Причорномор'я ОСОБА_1 академії аграрних наук України», тобто зверх суми попередньої оплати передбаченої Контрактом № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011 року, тобто, як зазначає позивач кошти у сумі 1 694 150,43 грн. отримані відповідачем безпідставно.

Державне підприємство «БОГУНІВСЬКА ЕЛІТА» Інституту сільського господарства Причорномор'я ОСОБА_1 академії аграрних наук України» 11.12.2012 року повернуло Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА АГРАРНА КОМПАНІЯ» грошові кошти у загальній сумі 170 000,00 гривень, таким чином загальна сума безпідставно отриманих коштів склала 1 524 150,43 гривень = (1 694 150,43 грн. (сума безпідставно отриманих коштів) 170 000,00 грн. (сума повернутих коштів).

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА АГРАРНА КОМПАНІЯ» зазначає, що в порушення умов Контракту № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011 року Державне підприємство «БОГУНІВСЬКА ЕЛІТА» Інституту сільського господарства Причорномор'я ОСОБА_1 академії аграрних наук України» здійснило часткову поставку ОСОБА_3 на загальну суму 45 066,00 гривень, що підтверджується накладною № БГБГ0000360 від 17.09.2012 року.

12.06.2015 року за вих. № 52. Державне підприємство «БОГУНІВСЬКА ЕЛІТА» Інституту сільського господарства Причорномор'я ОСОБА_1 академії аграрних наук України» підтвердило факт існування заборгованості за Форвардним Контрактом № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011 року у сумі 8481924,43грн.

Враховуючи те, що як зазначає позивач, залишок по поставці ОСОБА_3 склав 6 957 774,00 (шість мільйонів девятсот п'ятдесят сім тисяч сімсот сімдесят чотири) грн. 00 коп. Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА АГРАРНА КОМПАНІЯ» звернулось до господарського суду Одеської області з відповідним позовом до Державного підприємства «Дослідне господарство «БОГУНІВСЬКА ЕЛІТА» Інституту сільського господарства Причорномор'я ОСОБА_1 академії аграрних наук України» за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти, акти цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ст.14 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Абзацом 1 ч. 1. ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог діючого законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Виходячи зі змісту укладеного між сторонами Форвардного контракту, суд встановив, що останній за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу, до якого застосовуються приписи параграфу першого глави 54 Цивільного кодексу України.

Статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 692 вказаного Кодексу покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Як встановлено господарським судом та не заперечується сторонами, на виконання умов Контракту № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА АГРАРНА КОМПАНІЯ» здійснило попередню оплату у загальній сумі 7002840,00 грн., з яких відповідачем повернуто на рахунок позивача 170000,00грн.

У свою чергу, відповідач на виконання умов Контракту № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011 року з Додатковими угодами до нього поставив позивачу ОСОБА_3 на загальну суму 45066,00грн., що підтверджується накладною №БГБГ0000360 від 17.09.2012р.

У своєму відзиві на позовну заяву Державне підприємство «БОГУНІВСЬКА ЕЛІТА» Інституту сільського господарства Причорномор'я ОСОБА_1 академії аграрних наук України» вказує, що крім поставки ОСОБА_3 на суму 45066,00грн., відповідач здійснив ще одну поставку по накладній БГБГ0000311 від 05.09.2012р. однак суд зазначає, що в даній накладній Покупцем є Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Украгропром» а тому дана поставка не відноситься до предмету позову по справі №916/1327/16. Відповідач надав пояснення, що можливо має місце помилка в зазначенні покупця так як вказаний Контракт № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011 року.

Господарський суд Одеської області звертає увагу, що враховуючи те, що ОСОБА_3 отримало Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Украгропром» та на підтвердження даного факту в накладній БГБГ0000311 від 05.09.2012р. міститься відтиск печатки саме Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Украгропром», а не Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА АГРАРНА КОМПАНІЯ» суд доходить висновку, що помилки бути не може, а дана накладна є неналежним доказом поставки товару на користь Позивача та не відноситься до матеріалів справи №916/1327/16.

Що стосується посилань Державного підприємства «Дослідне господарство «БОГУНІВСЬКА ЕЛІТА» Інституту сільського господарства Причорномор'я ОСОБА_1 академії аграрних наук України» з приводу того, що платіжні доручення № № 586586, 586577, 586645, 586736, 586941,586949, 587045, 587176, 68, 73, 129 не стосуються матеріалів справи відповідачем на вимогу ухвали суду від 29.06.2016р. не надано жодних доказів інування між сторонами Форвардного Контракту № ФК 02/09-11-02, а тому суд погоджується з твердженнями позивача з приводу того, що в даному випадку має місце помилка у зазначенні Контракту у звязку з тим що Форвардного Контракту № ФК 02/09-11-02 не існує.

Дані обставини підтверджені актом звірки взаємних розрахунків, в якому Державне підприємство «БОГУНІВСЬКА ЕЛІТА» Інституту сільського господарства Причорномор'я ОСОБА_1 академії аграрних наук України» визнало, як факт оплати, платіжні доручення № № 586586, 586577, 586645, 586736, 586941,586949, 587045, 587176, 68, 73, 129 по Контракту № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011 року, а також факт єдиної поставки позивачу ОСОБА_3 на загальну суму 45066,00грн.

Господарський суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача від 04.07.2016р. про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що неможливість придбання залізничних квитків не є підставою для відкладення розгляду справи, крім цього, на переконання суду, враховуючи тривалість розгляду даної справи (з 23.05.2016р.), усім учасникам судового процесу було надано можливість реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, з огляду на що суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для подальшого відкладення розгляду справи та отриманням усіх належних та допустимих доказів.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 р. N 1-5/45 у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

З огляду на невиконання відповідачем умов Контракту № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011 року щодо поставки ОСОБА_3, суд дійшов висновку про порушення відповідачем умов Контракту № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011 року, в наслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 6957774,00грн.

Згідно п. 9.10. Контракту № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011 року, якщо Продавець, який одержав суму попередньої оплати ОСОБА_3, не передав Покупцеві ОСОБА_3 у встановлений цим Договором строк, і прострочення поставки складає більше ніж 3 (три) робочих дні, Покупець має право за власним вибором вимагати передання оплаченого ОСОБА_3 або повернення суми попередньої оплати.

16.10.2014 року ТОВ «Торгова Аграрна Компанія» направлено на адресу Відповідача вимогу від 14.10.2014 року про повернення суми боргу протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання, яку Відповідачем отримано 21.10.2014 року, однак Відповідачем кошти не повернуто та відповіді на вимогу не надано.

Крім цього, суд звертає увагу, що факт існування заборгованості відповідач підтвердив шляхом надання позивачу гарантійного листа від 12.06.2015 року вих. № 52. та складання акту звірки взаємних розрахунків.станом на 01.10.2012р.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплаченого товару або пред'явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

У відповідності до п. 9.11 Контракту якщо Продавець, який одержав від Покупця суму попередньої оплати, передав у власність покупцеві товар на суму меншу, ніж сума одержаної попередньої оплати, Продавець зобовязаний за вибором Покупця або повернути Покупцеві залишок суми попередньої оплати, або передати кількість ОСОБА_3 недопоставлену на залишок суми попередньої оплати.

Отже, враховуючи не передання відповідачем ОСОБА_3 на користь позивача, останній у відповідності до чинного законодавства України та умов Контракту має право вимагати повернення суми попередньої оплати у розмірі 6957774,00грн.

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобов'язання належним чином відповідно до закону, іншими правовими актами, договором, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно пред'являються.

Щодо безпідставно отриманих Відповідачем коштів у сумі 1 524 150,43 (один мільйон пятсот двадцять чотири тисячі сто п'ятдесят) грн. 43 коп., варто зазначити, що згідно із ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Господарський суд Одеської області зазначає, що підставою виникнення вимог щодо безпідставно отриманих коштів є Форвардний контракт № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011 року і подані докази, а саме платіжні доручення зазначені вище, на підставі яких здійснювався перерахунок коштів відповідачу, неможливо розєднати на платіжні доручення по яким здійснювалась попередня оплата, а по яким було безпідставно перераховано кошти, та у призначенні платежів зазначено посилання на Форвардний контракт № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011року.

Враховуючи, що з наявних матеріалів справи вбачається, що між сторонами у справі протягом спірного періоду, в який позивачем перераховувались кошти за платіжними дорученнями, доданими до позовної заяви, існували договірні відносини, зокрема, діяв Форвардний контракт № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011, яким в т.ч. передбачалось здійснення попередньої оплати.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також проаналізувавши всі наявні матеріали справи, в т.ч. призначення платежу в платіжних дорученнях, за якими позивачем сплачувались відповідні кошти, діючий Форвардний контракт № ФК 03/09-11-02 від 03.09.2011, господарський суд доходить висновку про отримання відповідачем стягуваних по даній справі грошових коштів за наявності правових підстав, з огляду на що такі кошти не можуть бути витребувані відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставно набуті, а тому заявлені позивачем позовні вимоги в частині безпідставно отриманих коштів не можуть бути задоволені на підставі положень статті 1212 ЦК України.

Аналогічна правова позиція про те, що у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобовязання повернути майно позивачу, викладена у постановах Верховного Суду України від 17.06.2014р. у справі №3-30гс14, від 02.09.2014р. у справі №3-64гс14, від 02.10.2013р. у справі №6-88цс13, від 22.01.2013р. у справі №3-69гс12, прийнятих за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Відповідно до вимог ст. 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Також аналогічна правова позиція наведена у п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 27.10.2014р. №01-06/1666/14 «Про доповнення інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011р. №01-06/249 «Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів».

За викладених обставин слід відмовити у задоволенні заявлених позивачем вимог в частині стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 1524150,43грн.

Крім цього, суд звертає увагу, що відповідно до п.2 ч.І ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

У розумінні частини 2 статті 19 Конституції органи державної (в тому числі судової) влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 4 статті 22 ГПК визначає зміну підстави або предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог виключно як право, а не обов'язок позивача.

За змістом пункту 2 статті 83 ГПК передбачено право господарського суду щодо виходу за межі позовних вимог (за наявності передбачених цією нормою умов, і про це є клопотання заінтересованої сторони), але не зміни таких вимог на власний розсуд чи спонукання до їх уточнення.

Слід мати на увазі, що Верховним Судом України у постанові від 13.07.2004р. у справі №10/732 викладено правову позицію, згідно з якою суд, дійшовши висновку, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити у позові.

Така ж правова позиція викладена і у п.14 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 11.04.2005р. №01-8/344 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році (з наступними змінами і доповненнями).

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про вихід за межі позовних вимог.

Інші наявні в матеріалах справи документи вищевикладених висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Враховуючи приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 та ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогами а саме 104366,61грн.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути із Державного підприємства «Дослідне господарство «БОГУНІВСЬКА ЕЛІТА» Інституту сільського господарства Причорномор'я ОСОБА_1 академії аграрних наук України» (вул. Леніна, буд. 80, с. Богунове, Іванівський район, Одеська область, 67252, ідентифікаційний код 00850307, п/р 9954 в відділенні Ощадбанку № 5437 м. Іванівка МФО 388119) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА АГРАРНА КОМПАНІЯ» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12, ідентифікаційний код 37469662) попередню оплату 6 957774,00 (шість мільйонів девятсот п'ятдесят сім тисяч сімсот сімдесят чотири) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 104366,61 (сто чотири тисячі триста шістдесят шість) грн. 61 коп

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 07 липня 2016р.

Суддя О.Ю. Оборотова