ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" липня 2016 р.Справа № 916/119/16

За позовом: приватного акціонерного товариства по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М"

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш ТД"

про розірвання договору поставки та стягнення заборгованості

та

за зустрічним позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш ТД"

до відповідача: приватного акціонерного товариства по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М"

про стягнення збитків в розмірі 48 700,00 грн.

Головуючий суддя Цісельський О.В.

Судді Літвінов С.В.

ОСОБА_1

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність

від відповідача: не з'явився

Відповідно до ст.77 ГПК України оголошувалась перерва в судовому засіданні з 09.02.2016р. до 11 год. 00 хв. 18.02.2016р., з 03.03.2016р. до 14 год. 00 хв. 15.03.2016р., з 05.07.2016р. до 10 год. 00 хв. 14.07.2016р.

СУТЬ СПОРУ: позивач, приватне акціонерне товариство по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш ТД", в якій просить суд:

- розірвати договір поставки від 03.07.2015р. №243, укладений між приватним акціонерним товариством по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М" та товариством з обмеженою відповідальністю "Техмаш ТД";

- стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш ТД" 438 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.02.2015р. позовну заяву (вх.№130/16) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/119/16 та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

17.02.2016р. на адресу господарського суду Одеської області надійшла зустрічна позовна заява (вх.№401/16) товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш ТД" до приватного акціонерного товариства по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М" про стягнення збитків в розмірі 48 700,00 грн.

Розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви, ухвалою господарського суду Одеської області від 18.02.2016р. зустрічну позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш ТД" до приватного акціонерного товариства по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М" про стягнення збитків в розмірі 48 700,00 грн. прийнято судом до спільного розгляду з первісним позовом по справі №916/119/16 та обєднано зустрічний позов в одне провадження із первісним позовом.

Письмове клопотання позивача про продовження строку розгляду справи (вх.№2-1355/16 від 15.03.2016р.) судом задоволено, у зв'язку з чим, строк розгляду справи було продовжено на п'ятнадцять днів.

Дослідивши матеріали справи, подані сторонами клопотання та враховуючи необхідність повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, в судовому засіданні 17.03.2016р. ухвалою господарського суду Одеської області було призначено судову технічну експертизу по справі №916/119/16, проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення експерта було поставлено наступні питання:

1. Чи є машина термічної різки ОСОБА_3 Пл, (з робочою зоною 1,5х3,0м.) в складі:порталу у зібраному вигляді 1 шт, системи ЧПУ СNC 3300 1 шт, супорту плазмового 1 шт, плазмової системи Hypertherm Powermax 85 1 шт, опорної рами в комплекті з направляючими та зубчатою решіткою 1 шт, комплекту ЗІП 1 шт, комплекту технічної документації 1 шт, укомплектованою в повному обсязі та придатна до використання відповідно до умов технічної документації на неї?

2. Чи мало місце використання машини термічної різки ОСОБА_3 Пл протягом періоду з 22.08.2015р. по 20.09.2015р. за цільовим призначенням?

3. Якщо мало місце використання машини термічної різки ОСОБА_3 Пл, то встановити термін такого використання.

З підстав призначення судової експертизи, провадження у справі №916/119/16 було зупинено.

На адресу господарського суду Одеської області надійшло повідомлення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (вх.№9152/16) про неможливість проведення судової технічної експертизи по справі №916/119/16, у зв'язку з чим провадження у справі №916/119/16 було поновлено.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.06.2016р. справу №916/119/16 було призначено до колегіального розгляду.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 13.06.2016р., справу №916/119/16 було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Цісельський О.В., судді Літвінов С.В., Щавинська Ю.М.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.06.2016р. колегія суддів у складі: головуючий суддя Цісельський О.В., судді Літвінов С.В., Щавинська Ю.М. прийняла справу №916/119/16 до свого провадження та призначила її до розгляду в судовому засіданні.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи (вх.№17544/16 від 13.07.2016р.) судом не задоволено, з підстав його необґрунтованості та недоведеності.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 14.07.2016р. не з'явився, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис уповноваженого представника на розписці про оголошення перерви від 05.07.2016р.

За клопотанням позивача, судові засідання проводились з використанням системи відеоконференцзв'язку.

В процесі розгляду справи учасниками процесу були надані додаткові докази, які оглянуті судом та залучені до матеріалів справи.

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

03 липня 2015р. між приватним акціонерним товариством по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М" (Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Техмаш ТД" (Постачальник) було укладено договір поставки №243, згідно умов п.1.1. якого, Постачальник зобов'язується виготовити та передати Покупцю, а Покупець прийняти та оплатити машину термічної різки "ОСОБА_3 Пл" (з робочою зоною 1,5 х 3,0 м) у складі: портал в зборі 1 шт.; система ЧПУ CNC 3300 1шт.; супорт плазмовий 1 шт.; плазмова система "Hypertherm Powermax 85" 1шт.; опорна рама в комплекті з направляючими та зубчатою рейкою; комплект ЗИП; комплект технічної документації 1 комплект, що надалі іменується Товар.

Відповідно до п.1.2. Договору Постачальник зобов'язується провести керівництво роботами з пуско-налагодження та монтажу товару, що поставляється за даним Договором, провести навчання персоналу на виробничих площах Покупця, а Покупець зобов'язується провести попередні будівельні роботи, виготовити власними силами та за свій рахунок робочий стіл, а також роботи з підведення всіх необхідних комунікацій для введення машини термічної різки в експлуатацію.

За приписами п.2.3. Договору, розрахунки між Постачальником та Покупцем проводяться в національній валюті України на розрахунковий рахунок Постачальника наступним чином:

Оплата 90% від всієї суми Договору, що складає 438 300,00 (чотириста тридцять вісім тисяч триста) грн. з ПДВ, що проводиться не пізніше 5 (п'яти) банківських днів з моменту підписання Договору сторонами.

Оплата 10% від всієї суми Договору, що складає 48 700,00 (сорок вісім тисяч сімсот) грн. з ПДВ, проводиться не пізніше 5 (п'яти) банківських днів з моменту підписання сторонами акту пуско-налагоджувальних робіт на виробничих площинах Покупця.

У відповідності до п.4.7. Договору проведення пуско-налагоджувальних робіт та монтажних робіт підписується акт виконання пуско-налагоджувальних робіт.

У разі наявності у Покупця підстав для відмови від підписання акту виконання пуско-налагоджувальних робіт він повертає Постачальнику на протязі 5 (п'яти) робочих днів не підписаний акт з мотивованою відмовою від його підписання. У разі немотивованої відмови від підписання акту та не поверненні в 5-ти денний термін акту з наданням заперечень (аргументів по суті акту) обладнання вважається введеним в експлуатацію, а пуско-налагоджувальні роботи виконаними.

Згідно п.5.3. Договору Покупець не має права експлуатувати машину термічної різки, якщо не підписав акт пуско-налагоджувальних робіт і не здійснив 100% оплати за даним Договором.

Зі змісту п.7.8. Договору вбачається, що Замовник не має права експлуатувати машину термічної різки, не підписав акт пуско-налагоджувальних робіт та не виконав розрахунок в повному об'ємі за ці роботи.

Даний Договір вступає в силу з моменту підписання його обома сторонами та діє до 31 грудня 2015р. (п.9.1. Договору).

На виконання умов вищенаведеного договору, позивач сплатив 438 300,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №497 від 03.07.2015р. на суму 438 300,00 грн.

06.08.2015р. відповідачем було поставлено на підприємство позивача машину термічної різки "ОСОБА_3 Пл" на суму 487 000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №1 від 06.08.2015р. на суму 487 000,00 грн.

Проте, як зазначає позивач, відповідач, всупереч договірним зобов'язанням належне керівництво з монтажу та налагодження придбаного позивачем обладнання не здійснив, що призвело до неможливості використання обладнання у виробничому процесі приватного акціонерного товариства по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М".

При цьому, позивач зазнає, що станом на момент звернення до суду із даним позовом акт виконання пуско-налагоджувальних робіт від відповідача не надходив, що в свою чергу позбавило можливості позивача дотриматись претензійної процедури, що передбачена п.4.7 Договору.

В судових засіданнях, представником позивача неоднаразово було наголошено, що машина термічної різки "ОСОБА_3 Пл", яка була поставлена відповідачем, після проведення відповідачем пуско-налагоджувальних робіт працювала та була використана приватним акціонерним товариством по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М".

Проте, згодом, зазначена машина термічної різки "ОСОБА_3 Пл" працювати перестала, чим порушила виконання позивачем ряду замовлень, у зв'язку з чим, позивач, 16.10.2015р., звернувся до відповідача з претензією №137/15 п, якою вимагав забезпечення монтажних та пусконалагоджувальних робіт.

З пояснень позивача, відповідь на зазначену претензію він не отримав.

З врахуванням того, що позивач позбавлений можливості використовувати зазначену машину термічної різки "ОСОБА_3 Пл" у власному виробничому процесі та безпідставна відмова відповідача від усунення технічної несправності зазначеного обладнання і стало підставою для приватного акціонерного товариства по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М" звернутись до суду із даним позовом про розірвання договору поставки від 03.07.2015р. №243, укладеного між приватним акціонерним товариством по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М" та товариством з обмеженою відповідальністю "Техмаш ТД" та стягнення відповідних грошових коштів в сумі 438 300,00 грн. для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю "Техмаш ТД" обґрунтовуючи заявлені зустрічні позовні вимоги, зазначає про повне виконання умов договору поставки від 03.07.2015р. №243 зі свого боку, як в частині поставки машини термічної різки "ОСОБА_3 Пл", про що свідчить видаткова накладна №1 від 06.08.2015р. на суму 487 000,00 грн., підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена їх печатками, так і в частині проведення пуско-налагоджувальних робіт, що підтверджується звітами про проведення пуско-налагоджувальних робіт машини термічної різки "Шаттл" з 10.08.2015р. по 22.08.2015р., складені відповідальною особою ОСОБА_3 від 28.09.2015р.

04.09.2015р. відповідач виставив позивачу рахунок №11 на суму 48 700,00 грн. для оплати 10% вартості поставленого обладнання.

До того, відповідач зазначає, що листами від 07.09.2015р. №092, від 10.09.2015р. №096, від 22.09.2015р. №101, від 30.09.2015р. №103, від 05.10.2015р. №104, від 26.10.2015р. №107 звертався до позивача з вимогами про сплату 48 700,00 грн., що складає 10% вартості поставленого обладнання.

Крім того, на підтвердження виконання зобов'язань в частині проведення пуско-налагоджувальних робіт, відповідач посилається акт пуско-налагоджувальних робіт, датований 21.08.2015р., який було направлено рекомендованим листом на адресу позивача 29.10.2015р. та який було отримано останнім 10.11.2015р., що підтверджується поштовим повідомленням №65 4.

З підстав того, що відповідач навмисно ухиляється від сплати 10% від загальної суми договору, відповідач зазнав збитків на суму 48 700,00 грн., що і стало підставою для останнього звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних правових підстав.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

При цьому, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи, упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Щодо первісного позову приватного акціонерного товариства по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М", суд зазначає наступне:

За приписами ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Умовами ст.653 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Стаття 654 Цивільного кодексу України визначено форму зміни або розірвання договору, зокрема: зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Одночасно, суд, перевіривши доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, дійшов висновку про відсутність підстав для правового захисту його інтересів в межах даного спору, з огляду на те, що як було зазначено представником відповідача, останнім в порушення умов п.п.5.3., 7.8. договору. було самовільно використано машину термічної різки "ОСОБА_3 Пл" без підписання відповідного акту виконання пусконалагоджувальних робіт та повної оплати її вартості, у зв'язку з чим, підстави для розірвання договору поставки №243 в порядку ч.2 ст.651 ЦК України, у зв'язку з істотним порушенням умов зазначеного договору з боку відповідача, відсутні.

Щодо зустрічного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш ТД", суд зазначає наступне:

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд, дослідивши матеріали справи та докази, якими відповідач обґрунтовує заявлені зустрічні позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків в сумі 48 700,00 грн. дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування до відповідача такої міри відповідальності як стягнення збитків, з огляду на наступне:

Відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (абзац 1 частини 3 статті 22 Кодексу).

Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відшкодування збитків передбачено також і ст.224 ГК України, якою встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме:

- протиправної поведінки,

- збитків,

- причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками,

- вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони.

Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобовязання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема у вигляді відшкодування збитків.

Однак, позивачем за зустрічним позовом не доведено існування (наявність) всіх складових правопорушення, за вчинення якого він просить відшкодувати збитки, не доведено причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками.

До того, судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом не довів складову збитків, у тому числі причинно-наслідковий звязок між невиконанням відповідачем зобовязань за Договором та не навів належних та допустимих доказів понесення товариством з обмеженою відповідальністю "Техмаш ТД" збитків за договором поставки №243 від 03.07.2015р.

Натомість, судом встановлено, що заявлені до стягнення з відповідача за зустрічним позовом 48 700,00 грн. за своєю правовою природою є сумою заборгованості, яка виникла внаслідок не виконання останнім п.2.3.2. зазначеного договору.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд відмовляє товариству з обмеженою відповідальністю "Техмаш ТД" у задоволені зустрічного позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

2. У зустрічному позову відмовити.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення складено 15 липня 2016 р.

Головуючий суддя О.В. Цісельський

Судді С.В. Літвінов

ОСОБА_1