ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 р. Справа № 909/444/16
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Цюх Г. З., секретаря судового засідання Ломей Л. Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго", вул. Козельницька,15, м. Львів, 79026

до відповідача: Комунального підприємства "Житловик", вул. В.Стуса,2, м. Бурштин, Галицький район, Івано-Франківська область, 77111

про стягнення заборгованості в сумі 8717379,44 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з"явилися,

від відповідача: ОСОБА_1-юрисконсульт, доручення № 23 від 27.01.16р.

встановив:

Публічне акціонерне товариства "ДТЕК Західенерго" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Комунального підприємства "Житловик" про стягнення заборгованості в сумі 8717379,44 грн.

Ухвалою суду від 01.06.16 порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 21.06.16.

В засіданні суду 21.06.16 оголошувалась перерва до 14.07.16.

14.07.16 розгляд справи продовжено.

Представник позивача в засідання суду не з"явився, в попередньому судовому засіданні позов підтримав. Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням відповідачем умов договору постачання теплової енергії №Б-016 від 21.01.14 щодо повної оплати вартості поставленої теплової енергії.

Представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву №24 від 11.07.16 (вх.№9699/16 від 12.07.16), в якому зазначив, що відповідач погасив борг за 2014 рік в сумі 200000 грн., з врахуванням чого визнав заборгованість в сумі 8517379,44 грн.

Також відповідач подав клопотання про розстрочку виконання рішення суду на 18 місяців, мотивуючи її тим, що на підприємстві склалось важке фінансове становище, яке ускладнить виконання рішення суду і навіть більше, можливе його невиконання, оскільки сума заборгованості є надмірно великою для відповідача, а її стягнення в повному обсязі в примусовому порядку, шляхом накладення арешту на розрахункові рахунки та майно відповідача, може призвести до неплатоспроможності та повного зупинення діяльності підприємства, невиплати працівникам відповідача заробітної плати, обов"язкових платежів до бюджету та зачепить не лише майнові інтереси відповідача, а й інтереси населення та бюджетних установ, зокрема, щодо можливості постачання їм теплової енергії.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані докази відповідно до приписів ст.43 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, судом з"ясовано наступне.

21.01.14 між сторонами по справі укладено договір постачання теплової енергії №Б-016, відповідно до п.1.1. якого позивач зобов'язується постачати відповідачу теплову енергію в гарячій воді для відкритих систем теплопостачання м. Бурштин та с. Дем'янів Галицького району в визначених договором обсягах, а відповідач зобов'язується приймати та оплачувати теплову енергію за встановленими тарифами та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання.

Згідно п. 1.2 планові обсяги постачання теплової енергії за цим договором визначається обсягом постачання теплової енергії згідно з додатком 1, який є невід'ємною частиною договору.

У відповідності до п. 4.1. договору, відповідач зобов"язаний здійснювати оплату поставленої теплової енергії щомісячно до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим .

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов вищевказаного договору, в період з січня по грудень 2014 року позивачем поставлено, а відповідачем одержано теплову енергію на умовах та порядку, визначених договором на загальну суму 13055966,74 грн. Даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи актами та рахунками-фактурами за січень-грудень 2014 року (а.с.22-46).

Заборгованість в сумі 3883579,11 грн. відповідач погасив заліком зустрічних однорідних вимог, про що свідчать наявні в матеріалах справи заяви про зупинення зобов"язань заліком зустрічних однорідних вимог (а.с.47-66).

Таким чином за розрахунками позивача, непогашеною залишилась заборгованість за відпущену теплову енергію в сумі 8717379,44 грн.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п. 2 ст.614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: заяви про зупинення зобов"язань заліком зустрічної однорідної вимоги за травень 2016р. №156 від 31.05.16 (міститься в матеріалах справи) відповідач погасив заборгованість в сумі 200000 грн., що мало місце після звернення позивача до суду, а тому провадження в цій частині належить припинити на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України за відсутністю предмету спору, з віднесенням на відповідача в цій частині судових витрат.

Станом на день вирішення спору решту сплати основного боргу відповідачем суду не надано, а тому до стягнення підлягає 8517379,44 грн. основного боргу.

Стосовно клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду на 18 місяців, слід зазначити наступне.

Згідно приписів п. 6 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі (п.7.1.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.12р. № 9).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст.121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Виходячи із вище наведеного, розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку, повинно бути пов"язане з об'єктивними, непереборними, тобто, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне його виконання.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, тому суд оцінює докази щодо наявності таких обставин в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Розподіл обов"язку доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов"язок доказування певних обставин справи покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно з приписами ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Беручи до уваги майнові інтереси обох сторін, враховуючи особливість виробничо-господарського характеру діяльності відповідача, з метою недопущення негативних соціальних та інших наслідків, внаслідок зупинки діяльності боржника, інтересів споживачів, зокрема, щодо можливості постачання їм теплової енергії, суд прийшов до висновку, про те, що КП "Житловик" на даний час є неспроможним виконати рішення суду разовим платежем з незалежної від нього волі, а відтак, вважає за можливе, надати відповідачу розстрочку виконання рішення суду на 18 місяців, дотримуючись при цьому, балансу інтересів як позивача так і відповідача. Слід зазначити, що дотримання принципу обов'язкового виконання судового рішення не повинно призводити до припинення фінансування першочергових зобов'язань боржника за відсутності реальної можливості виконати судовий акт неминуче і одночасно, тобто розстрочка виконання судового рішення дозволить акумулювати необхідні фінансові кошти для повного його виконання.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, на нього відповідно до приписів, встановлених ст.49 ГПК України, слід покласти судові витрати, а саме: 130760,69 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.124,129 Конституції України, ст.ст.179, 193 ГК України, ст.ст. 509, 526, 530, 612, 614, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст.33,34,43,44,49,75, п.1-1 ч.1 ст.80, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" до Комунального підприємства "Житловик" про стягнення 8717379,44 грн. заборгованості задоволити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Житловик" (вул. В.Стуса, 2, м. Бурштин, Галицький район, Івано-Франківської області, 77111, код 03346035) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" (вул.Козельницька, 15, м. Львів, 79026, код 23269555) - 130760 (сто тридцять тисяч сімсот шістдесят) грн. 69 коп. судового збору.

Стягнути з Комунального підприємства "Житловик" (вул. В.Стуса, 2, м. Бурштин, Галицький район, Івано-Франківської області, 77111, код 03346035) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" (вул.Козельницька, 15, м. Львів, 79026, код 23269555) - 8 517 379 (вісім мільйонів п"ятсот сімнадцять тисяч триста сімдесят дев"ять) грн. 44 коп. основного боргу.

Розстрочити стягнення 8 517 379 (вісім мільйонів п"ятсот сімнадцять тисяч триста сімдесят дев"ять) грн. 44 коп. основного боргу терміном на 18 місяців.

Стягнення проводити згідно наступного графіку:

серпень 2016р. - 300000 грн.;

вересень 2016р. - 300000 грн.;

жовтень 2016р. - 300000 грн.;

листопад 2016р. - 600000 грн.;

грудень 2016р. - 600000 грн.;

січень 2017р. - 600000 грн.;

лютий 2017р. - 600000 грн.;

березень 2017р. - 600000 грн.;

квітень 2017р. - 500000 грн.;

травень 2017р. - 350000 грн.;

червень 2017р. - 350000 грн.;

липень 2017р. - 350000 грн.;

серпень 2017р. - 350000 грн.;

вересень 2017р. - 350000 грн.;

жовтень 2017р. - 400000 грн.;

листопад 2017р. - 650000 грн.;

грудень 2017р. - 650000 грн.;

січень 2018р. - 667379,44 грн.

Накази суду видати після набрання рішенням законної сили.

Припинити провадження у справі в частині стягнення 200000 грн. основного боргу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.07.16

Суддя Цюх Г.З.