донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

12.07.2016 справа №905/356/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів при секретарі: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача 1: від відповідача 2: від третьої особи 1: від третьої особи 2: ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 (за довіреністю) не зявився не зявився не зявився не зявився
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" м.Маріуполь Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від 12.08.2015 р. (повний текст рішення складений та підписаний 14.08.2015р.)
у справі № 905/356/15
за позовом Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", м.Київ
до відповідачів: за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: 1. Приватного акціонерного товариства "Торговий дім "Азовзагальмаш", м. Маріуполь Донецької області 2. Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь", м. Маріуполь Донецької області 1. Публічного акціонерного товариства "Маріупольський завод важкого машинобудування", м. Маріуполь Донецької області 2. Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш", м. Маріуполь Донецької області
про солідарне стягнення 21004546,34 доларів США (за курсом НБУ на 10.12.2014 року становить 328658115,58 грн.) за договором про надання кредиту № CR 11-026/28-4 від 24.02.2011 року

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.08.2015 р. по справі № 905/356/15 припинено провадження у справі в частині позовних вимог до приватного акціонерного товариства Торговий дім Азовзагальмаш, м. Маріуполь Донецька область про стягнення 21 004 546,34 доларів США (за курсом НБУ на 10.12.2014 року становить 328658115,58 гривень), як з поручителя за договорами поруки № SR 11-039/28-4 від 24.02.2011 року заборгованості, що виникла за договором про надання кредиту № СR 11-026/28-4 від 24.02.2011 року.

Позов задоволено частково.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ (87535, м. Маріуполь, Донецька область, площа Машинобудівельників, 1, Ідентифікаційний код 25605170), (як з поручителя за договором поруки № SR 11-040/28-4 від 24.02.2011 року) на користь публічного акціонерного товариства ОТП Банк (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, Ідентифікаційний код 21685166) суму заборгованості за кредитним договором № СR 11-026/28-4 від 24.02.2011 у розмірі 20642790,01 доларів США, з яких заборгованість за кредитом в сумі 18 739 199,66 доларів США, заборгованість за відсотками, нарахованими з 27.01.2014р. по 10.12.2014р. в сумі 1 903 590,35 доларів США, судовий збір у розмірі 71 821,36 гривень.

В решті позову відмовлено.

Рішення господарського суду першої інстанції мотивовано тим, що з огляду на встановлені факти, щодо наявності заборгованості третіх осіб перед позивачем у стягуваному розмірі, наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитом в сумі 18 739 199,66 доларів США, заборгованості за відсотками, нарахованими з 27.01.2014р. по 10.12.2014р. в сумі 1 903 590,35 доларів США.

З огляду на окреме укладення відповідачами договорів поруки із позивачем, суд дійшов до висновку про відсутність підстав, вважати їх (відповідачів) солідарно зобовязаними по відношенню один до одного.

Враховуючи відмову позивача в частин позовних вимог до ПАТ Торговий дім Азовзагальмаш ( відповідач 1), та те, що така відмова позивача не порушує права інших осіб, суд дійшов до висновку про прийняття відмови та припинення провадження у справі в цій частині позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено доведеність позовних вимог в частині наявності заборгованості за кредитом в сумі 18 739 199,66 доларів США, заборгованості за відсотками, нарахованими з 27.01.2014р. по 10.12.2014р. в сумі 1 903 590,35 доларів США у повному обсязі, внаслідок чого у відповідача 2, як окремого поручителя за зобовязаннями третіх осіб, виникає обовязок виконати такі зобовязання, при настанні обставин, передбачених договором поруки. Тому, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення зазначеної суми заборгованості за кредитом та відсотками з відповідача 2 на користь позивача.

Відмова господарського суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 361756,33 доларів США, мотивована тим, що штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Наданий позивачем розрахунок пені, доданий до позову, здійснено без застосування курсу іноземної валюти до національної, що складався в кожний з днів прострочення зобов'язання.

28.08.2015 року Приватне акціонерне товариство "Азовелектросталь" (далі скорочено по тексту ПрАТ "Азовелектросталь") звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 12.08.2015 року по справі № 905/356/15 в частині стягнення з ПрАТ "Азовелектросталь" на користь ПАТ «ОТП Банк» 18 739 199,66 доларів США заборгованості за кредитом, 1 903 590,35 доларів США заборгованості за відсотками та 71 821,36 грн. судового збору та прийняти у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» відмовити.

На думку апелянта, оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, а саме ст.559, 598, 1046 Цивільного кодексу України.

Апелянт вважає, що оскільки ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» (позичальник-1), за Договором про надання кредиту CR 11-026/28-4 від 24.02.2011 з ПАТ «ОТП Банк» не отримав грошові кошти від позивача, тому відповідно до ч.2 ст.1046 ЦК України для ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» зазначений договір є неукладеним та не породжує будь-яких прав та обовязків, зокрема несення солідарної відповідальності з ПАТ «Азовзагальмаш» (позичальник-2) за договором № СR 11-026/28-4 від 24.02.2011 р.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «ОТП Банк» просить залишити апеляційну скаргу ПрАТ "Азовелектросталь" без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 12.08.2015 р. по справі № 905/356/15 без змін.

Позивач не погоджується з доводами апелянта про те, що ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» за договором кредиту № СR 11-026/28-4 від 24.02.2011 р. не отримував грошові кошти, а тому вважає, що договір кредиту у відношенні до нього є укладеним.

На думку позивача, уклавши кредитний договір № СR 11-026/28-4 від 24.02.2011 р. сторони (Позивач та третя особа 1 і третя особа 2) в належній формі досягли згоди щодо всіх істотних умов договору.

Позивач посилається на те, що за змістом укладеного кредитного договору отримання кредитних коштів може бути здійснено Третьою особою 1 та/або Третьою особою 2, але в межах спільного ліміту фінансування. Сторони домовились, що Треті особи зобовязуються перед банком виступати солідарними боржниками по цьому договорі. Солідарна відповідальність позичальників існуватиме перед банком до тих пір, поки боргові зобовязання не будуть виконані у повному обсязі. Оскільки сторонами погоджено всі істотні умови правочину, не надано доказів їх припинення або визнання їх недійсними, угода є дійсною та обовязковою для виконання сторонами.

Відповідно до п.1.1. укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та апелянтом договору поруки, апелянт (відповідач 2) зобовязався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання позичальником 1 та/або позичальником 2 боргових зобовязань за кредитним договором № СR 11-026/28-4 від 24.02.2011 р. у повному обсязі.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 07.09.2015 року по справі № 905/356/15 (головуючий суддя Кододова О.В., судді Агапов О.Л., Мартюхіна Н.О.) порушено провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "Азовелектросталь" на рішення господарського суду Донецької області від 12.08.2015 року по справі № 905/356/15. Розгляд апеляційної скарги призначено на 15.10.2015 року.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 15.10.2015 року по справі № 905/356/15 розгляд апеляційної скарги відкладено на 02.12.2015 року.

У звязку з припиненням повноважень головуючого судді Кододової О.В., щодо здійснення нею правосуддя, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи № 905/356/15 між суддями від 19.10.2015 року, сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Геза Т.Д., судді: Мартюхіна Н.О., Агапов О.Л.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 23.11.2015 року, у звязку з надходженням касаційної скарги ПАТ "Азовзагальмаш" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 15.10.2015 року по справі № 905/356/15 та направлення справи до Вищого господарського суду України, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "Азовелектросталь" на рішення господарського суду Донецької області від 12.08.2015 року по справі № 905/356/15 - зупинено.

14.04.2016 року справа № 905/356/15 надійшла на адресу Донецького апеляційного господарського суду з Вищого господарського суду України.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 15.04.2016 року поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "Азовелектросталь" на рішення господарського суду Донецької області від 12.08.2015 року по справі № 905/356/15. Розгляд апеляційної скарги призначено на 26.04.2016 року.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду України від 26.04.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 31.05.2016р.

У звязку з перебуванням судді Мартюхіної Н.О. у відпустці, 30.05.2016р. протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів, визначено наступний склад колегії суддів для розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Маріупольський завод важкого машинобудування: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_6, ОСОБА_2

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду України від 31.05.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 07.06.16р.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду України від 07.06.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 12.07.2016р.

У звязку з перебуванням судді Агапова О.Л. у відпустці, 11.07.2016 р. протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів, визначено наступний склад колегії суддів для розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Маріупольський завод важкого машинобудування: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_3, ОСОБА_2

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про судове рішення від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

Враховуючи викладене, колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги з початку.

Відповідно до ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні апеляційної інстанції 12.07.2016 року складено протокол.

У судове засідання 12.07.2016 року зявився представник позивача, інші сторони своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалась, про наявність поважних причин неявки суд не повідомили. Про час та місце розгляду апеляційної скарги сторони повідомлені належним чином.

15 жовтня 2015 року від апелянта (відповідач 2 по справі) надійшло клопотання про призначення економічної експертизи (вх.№ 02-48/3123/15 від 15.10.2015р) з метою роз'яснення питання розміру заборгованості відповідачів за Кредитним договором. На думку апелянта додані ПАТ "ОТП Банк" розрахунки заборгованості є неповними тому що розмір заборгованості відповідачів судом першої інстанції визначений не вірно. (том 2 а.с.35).

12.07.2016 року від позивача до Донецького апеляційного господарського суду надійшли заперечення на клопотання про призначення експертизи, в якому позивач просить відмовити відповідачу «ПрАТ Азовелектросталь» у клопотанні про призначення економічної експертизи та зупинення провадження у справі, з мотивів наявності в матеріалах справи у повному обсязі документів, на підставі яких суд може самостійно, без застосування спеціальних знань, встановити розмір заборгованості за кредитним договором.

Колегією суддів розглянуто клопотання апелянта про призначення у справі судової експертизи. Колегія суддів дійшла висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України судова експертиза призначається для зясування питань, що потребують спеціальних знань.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про судову експертизу, судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Колегія суддів виходить з того, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Матеріали справи містять докази, які підтверджують обставини, встановлені судом першої інстанції при розгляді справи.

Докази, наявні у справі, не є суперечливими. Будь-яких доказів, які б спростовували обставини, які суд першої інстанції визнав доведеними, відповідачем не надано.

Розрахунок заборгованості містить всі вихідні дані, необхідні для такого розрахунку.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування та перевірки правильності здійсненого позивачем розрахунку, не потребують спеціальних знань.

11.07.2016 від відповідача 2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вих.№523/294 від 11.07.2016), оскільки ухвалою господарського суду м. Києва від 28.03.2016 року у справі №910/4518/16 порушено провадження про банкрутство ПрАТ «Азовлелектросталь».

Колегією суддів розглянуто клопотання відповідача 2 про зупинення провадження у справі. Колегія суддів дійшла висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Оскаржуване рішення господарського суду Донецької області по справі № 905/356/15 було прийняте 12.08.2015 року, повне рішення складено 14.08.2015 року.

Відповідно до ч.1 статті 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого суду протягом 10 днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання цього рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи Публічне акціонерне товариство «Азовлектросталь» звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 523/905 на рішення господарського суду Донецької області по справі №905/356/15. Разом з апеляційною скаргою 28.08.2015 року подано клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги. Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 07.09.2015 року відновлено пропущений процесуальний строк для подачі апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження.

З моменту прийняття оскаржуваного рішення (12.08.2015) до моменту розміщення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про порушення господарським судом міста Києва справи про банкрутство №910/4518/16 (28.03.2016) минуло 7 місяців, тому факт порушення справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Азовелектросталь» не впливає на правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення у справі №905/356/15.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними в ній доказами та не зв'язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши присутнього у судовому засіданні представника позивача, правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 12.08.2015 року по справі № 905/356/15 в оскаржуваній частині є обґрунтованим, прийнятим у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України).

За змістом ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З доказів матеріалів справи вбачається, що за третьою особою - 2 обліковується заборгованість за кредитним договором № СR 11-026/28-4 від 24.02.2011р., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 18 739 199,66 доларів США, заборгованості за відсотками, нарахованими з 27.01.2014р. по 10.12.2014р. в сумі 1 903 590,35 доларів США. Зазначена заборгованість підтверджується виписками з особових рахунків, доданими до матеріалів справи.

З огляду на зміст кредитного договору в частині, що визначає боржником третю особу 1 та/або третю особу 2, як осіб, що солідарно зобовязані перед позивачем, незалежно від того, хто саме отримував грошові кошти, та враховуючи той факт, що грошові кошти за кредитним договором було отримано в кредит тільки третьою особо 2, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведене не звільняє третю особу 1 від виникнення у неї зобовязань із солідарного виконання зобовязань перед позивачем разом із третьою особою 2.

Вказана заборгованість була предметом розгляду у господарському суді Донецької області від у справі №908/3010/15 за позовом: Публічного акціонерного товариства ОТП Банк, м. Київ до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства Маріупольський завод важкого машинобудування , м. Маріуполь, Донецької області та до відповідача -2 : Публічного акціонерного товариства Азовзагальмаш , м. Маріуполь, Донецької області про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № СR 11-026/28-4 від 24/02/2011 року в сумі 21 004 546,34 доларів США.

Рішенням господарського суду Донецької області від 01.07.2015 року у справі №908/3010/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОТП Банк, м. Київ до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства Маріупольський завод важкого машинобудування, м. Маріуполь, Донецької області; до відповідача -2: Публічного акціонерного товариства Азовзагальмаш, м. Маріуполь, Донецької області про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № СR 11-026/28-4 від 24/02/2011 року в сумі 21 004 546, 34 доларів США задоволені частково.

Стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства Маріупольський завод важкого машинобудування (87535, м. Маріуполь, Донецька область, площа Машинобудівельників, 1, Ідентифікаційний код 20355550) та Публічного акціонерного товариства Азовзагальмаш (87535, м. Маріуполь, Донецька область, площа Машинобудівельників, 1, Ідентифікаційний код 13504334) на користь Публічного акціонерного товариства ОТП Банк (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, Ідентифікаційний код 21685166) на підставі кредитного договору № СR 11-026/28-4 від 24.02.2011 заборгованість за кредитом в сумі 18 739 199,66 доларів США, заборгованості за відсотками, нарахованими з 27.01.2014р. по 10.12.2014р. в сумі 1 903 590,35 доларів США, судовий збір у розмірі 71821,36грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.07.2016 року у справі №908/1030/15 рішення господарського суду Донецької області від 01.07.2015 року по справі № 908/1030/15 залишено без змін.

З наведеного вбачається, що предметом спору у справі №908/3010/15 є стягнення заборгованості за кредитним договором у № СR 11-026/28-4 від 24/02/2011 року в сумі 21 004 546, 34 доларів США, предметом спору у справі №905/356/15 є стягнення заборгованості за договором поруки SR 11-040/28-4 від 24.02.2011 в сумі 21 004 546, 34 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вже зазначалося, п. 1.12 кредитного договору № СR 11 - 026/28-4 , встановлено солідарну відповідальність третіх осіб перед позивачем щодо зобовязань, що виникли на підставі цього договору.

Пунктом 1.2. договорів поруки встановлено солідарну відповідальність відповідачів (разом із третіми особами) щодо виконання зобовязань третіх осіб перед позивачем.

З наведеного вбачається, що відповідачі (кожен з них окремо) несуть солідарну відповідальність перед позивачем за належне виконання третіми особами (спільно та/або окремо) своїх зобовязань за кредитним договором.

Доводи апелянта відносно того, що порука є припиненою, адже третя особа 1 грошові кошти у кредит не отримувала, суперечать змісту правовідносин, що виникли між сторонами (позивачем, відповідачами та третіми особами), із суті яких вбачається визначення третіх осіб, як солідарно зобовязаних перед позивачем незалежно від того, хто саме з них був безпосереднім отримувачем кредитних коштів.

З огляду на окреме укладення відповідачами договорів поруки із позивачем, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав вважати відповідачів солідарно зобовязаними по відношенню один до одного.

Враховуючи заяву позивача про відмову від позову щодо відповідача 1, та враховуючи те, що така відмова позивача права інших осіб не порушує, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про припинення провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача 1- Приватного акціонерного товариства "Торговий дім "Азовзагальмаш".

Враховуючи наявність заборгованості третіх осіб перед позивачем в сумі 18739 199,66 доларів США, заборгованості за відсотками, нарахованими з 27.01.2014р. по 10.12.2014р. в сумі 1 903 590,35 доларів США, яка підтверджена наявними в матеріалах справи доказами, та виникнення у відповідача 2, як окремого поручителя за зобовязаннями третіх осіб, обовязку виконати такі зобовязання, судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення зазначеної суми заборгованості за кредитом та відсотками з відповідача 2 на користь позивача.

Судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку щодо відмови у задоволенні заявлених позовних вимог про стягнення пені у розмірі 361756,33 доларів США, враховуючи наступне.

Згідно ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19 лютого 1993 року № 15-93. Проте, зі змісту ст. 5 Декрету використовувати іноземну валюту як засіб платежу на території України можливо за наявності відповідної ліцензії. Позивачем до матеріалів справи надано дозвіл № 191-1, зареєстрований НБУ 2.03.1998 року за номером 273 на здійснення валютних операцій.

Зі змісту дозволу не вбачається права Позивача на отримання штрафних санкцій в іноземній валюті.

Крім того, згідно ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань).

Пунктом 4.1 кредитного договору встановлено відповідальність за невиконання та/або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за договором щодо повернення кредиту та сплати процентів у вигляді пені, яка обчислюється в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент нарахування пені за кожний день прострочення.

Таким чином, розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України.

Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Аналогічний висновок викладено у Постанові Верховного Суду України по справі №3-29гс15 від 01.04.2015р.

Як свідчить розрахунок пені, доданий до матеріалів справи, позивач, здійснив нарахування пені без застосування курсу іноземної валюти до національної, що складався в кожний з днів прострочення зобов'язання, що порушує принцип, визначений Верховним судом України в постанові від 01.04.2015 року.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Донецької області, викладених в оскаржуваному рішенні. Рішення господарського суду Донецької області від 12.08.2015 року по справі № 905/356/15 прийняте з дослідженням обставин, необхідних для вирішення справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" м.Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 12.08.2015 року по справі № 905/356/15 не підлягає задоволенню. Рішення господарського суду Донецької області від 12.08.2015 року по справі № 905/356/15 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладається на скаржника.

Враховуючи наведене, керуючись ст.49, 99, 101, 102, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" м.Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 12.08.2015 року по справі № 905/356/15 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 12.08.2015 року по справі № 905/356/15 залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Головуючий: Т.Д. Геза

Судді: Л.В. Ушенко

ОСОБА_3

Надр. 8 прим.

1 позивачу

2 відповідачам

2 третім особам

1 ДАГС

1 у справу

1 - ГСДО