ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2016 р. Справа № 909/57/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Марка Р.І

суддів Желіка М.Б.

ОСОБА_1

при секретарі Мазепа Н.В.

за участю представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

від органу ДВС: не зявився;

розглянувши апеляційні скарги Приватного підприємства ПМК-7, вих. № 01-03/06/16 від 03.06.2016р. (вх. № 01-05/2877/16 від 14.06.16) та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ, № 04-17/1842 від 15.06.2016р. (вх. № 01-05/3135/16 від 30.06.16)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2016р.

у справі № 909/57/15, суддя Максимів Т.В.

за позовом: Приватного підприємства ПМК-7, м. Івано-Франківськ

до відповідача: Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ

про: стягнення 24 413 239 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2016р. скаргу Служби автомобільних доріг у Івано-Франківській області на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - задоволено.

Визнано дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження від 28.03.16, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.03.16, про арешт коштів боржника від 08.04.16, про арешт коштів боржника від 19.04.16 у виконавчому провадженні №50615124 незаконними.

Визнано недійсною постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.03.16 у виконавчому провадженні №50615124.

Визнано недійсною постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.03.16 у виконавчому провадженні №50615124.

Визнано недійсною постанову про арешт коштів боржника від 08.04.16 у виконавчому провадженні №50615124.

Визнано недійсною постанову про арешт коштів боржника від 19.04.16 у виконавчому провадженні №50615124.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2016р. у справі № 909/57/15, позивач (стягувач) звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою вих. № 01-03/06/16 від 03.06.2016р. (вх. № 01-05/2877/16 від 14.06.16).

Скаржник вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою і такою, що винесена з порушенням норм матеріального права.

В своїй апеляційній скарзі скаржник, зокрема, посилається на те, що з аналізу спеціальних норм Закону України Про виконавче провадження та Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, а також положень Порядку № 845, можна дійти висновку про те, що примусове виконання рішення суду про стягнення коштів з державної організації (підприємства, установи) здійснюють державні виконавці, а не органи Державної казначейської служби України. Окрім того, законодавством передбачено направлення державною виконавчою службою (а не стягувачем) до органів Державної казначейської служби України виконавчого документу та інших матеріалів у випадку, передбаченому ст. 4 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.

Враховуючи вищенаведене скаржник просить, скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2016р. у даній справі та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні скарги Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області.

Згідно автоматичного розподілу справ КП Документообіг господарських судів, 14.06.2016р. справу за № 909/57/15 розподілено до розгляду судді доповідачу Марку Р.І., у складі колегії суддів Желіка М.Б. та Костів Т.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.06.2016р. апеляційну скаргу Приватного підприємства ПМК-7, вих. № 01-03/06/16 від 03.06.2016р. прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.06.2016р.

Розпорядженням керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду №327 від 24.06.2016р. у звязку відпусткою судді-члена колегії ОСОБА_3 зобовязано провести автоматизовану заміну судді-члена колегії у справі № 909/57/15.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 24.06.2016р. у звязку з відпусткою судді-члена колегії ОСОБА_3, у склад колегії суддів для розгляду справи № 909/57/15 введено замість судді Костів Т.С. - суддю Малех І.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 29.06.2016р. розгляд справи в порядку ст.77 ГПК України відкладено до 11.07.2016р., з підстав, викладених у вказаній ухвалі суду.

Разом з тим, не погодившись з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2016р. у справі № 909/57/15, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою вих. № 04-17/1842 від 15.06.2016р. (вх. № 01-05/3135/16 від 30.06.16).

Скаржник вважає, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, в оскаржуваній ухвалі викладено висновки, що не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, прийнято рішення про задоволення скарги без всебічного, повного і обєктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

В своїй апеляційній скарзі скаржник, зокрема, зазначає, що судом, при винесенні оскаржуваної ухвали, не взято до уваги вимоги ст. 3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та вимоги ч.ч. 2-8 ст.4 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, які встановлюють особливості виконання рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи в порядку, визначеному Законом України Про виконавче провадження, а саме, у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, незважаючи на неодноразове посилання на ці норми представника ДДВС та стягувача.

Враховуючи вищенаведене скаржник просить, скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2016р. у даній справі та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні скарги Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 01.07.2016р. апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ, № 04-17/1842 від 15.06.2016р. прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.07.2016р.

Позивач (стягувач) участі свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, однак направив на адресу суду факсограмою, електронною поштою та поштою клопотання про розгляд апеляційної справи без участі представника ПП ПМК-7 вих. № 01-07/07/16 від 07.07.16р. (вх. №№ 01-14/181/16 від 07.07.16; 01-16/5006/16 від 07.07.16; 01-04/5006/16 від 08.07.16 відповідно).

Відповідач (боржник) участі свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, направив на адресу суду електронною поштою та факсограмою клопотання про відкладення розгляду справи вих. № 01-ю 08/284 від 08.07.16р. (вх. №№ 01-14/182/16 від 08.07.16, 01-14/182/16 від 08.07.16 відповідно).

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України участі свого уповноваженого представника не забезпечив, однак направив на адресу суду факсограмою та поштою клопотання відкладення розгляду справи у звязку із неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника вих. № 04.1-7/2054 від 06.07.2016р. (вх. №№ 01-14/180/16 від 07.07.16, 01-14/180/16 від 08.07.16 відповідно).

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Частиною другою ст. 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Враховуючи вищенаведене та те, що сторін не було позбавлено конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а також, що повноважні представники сторін були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи (т. 3 а.с. 171-173; а.с. 182-184), судова колегія не вбачає підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги по справі №909/57/15.

Суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 03.03.2015р. у справі №909/57/15 за позовом приватного підприємства "ПМК-7" до Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області про стягнення 24 413 239,00 грн. заборгованості видано наказ №267 від 23.03.2015.

28.03.2016р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу №267 від 23.03.2015р., яку Службою автомобільних доріг в Івано-Франківській області отримано 08.04.2016р. Також, 28.03.2016р. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 08.04.2016р. та 19.04.2016р. винесено постанови про арешт коштів боржника.

Згідно з п. 1.4., 1.5. Положення про Службу автомобільних доріг в Івано-Франківській області Служба автомобільних доріг є неприбутковою організацією та одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток мережі автомобільних доріг загального користування.

Служба автомобільних доріг в Івано-Франківській області є державною організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України (відповідно до п.1.1. Положення про Службу автомобільних доріг в Івано-Франківській області та Витягу з ЄДРЮОФОП).

Згідно довідки Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області №07.1-12/4-85 від 06.01.2016р., Служба автомобільних доріг в Івано-Франківській області рахується за кодом з 29.05.08 в Єдиному реєстрі розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, отримує фінансування з Державного/місцевих бюджетів та знаходиться на обслуговуванні в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження, в редакції від 19.09.2013р. № 583-VII, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" визначено особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи, згідно п. 1 якої встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

На підставі Закону України "Про виконавче провадження", постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.11 №845 затверджений Порядок виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів та боржників (далі-Порядок). Даний Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

За змістом абзацу 3 пункту 2 Порядку (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45) у тексті цього документа термін «боржники» вживається у такому значенні визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Згідно з пунктом 3 Порядку (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45) рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Міністерства фінансів України, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 24 Порядку (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013р. № 45) встановлено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Крім того, пунктом 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України установлено, що рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.

Також, згідно з п.17 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.10.2015р. № 01-06/1873/15 Про доповнення Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 № 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів, якщо стягувачем за судовим рішенням є державне підприємство, на яке не поширюється дія Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", державні виконавці не мають законних підстав проводити будь-яке списання коштів за виконавчими документами у справах, де боржниками є державні органи, а стягувачам необхідно подавати такі документи безпосередньо до органів казначейства. У такому випадку державний виконавець не має підстав для відкриття виконавчого провадження, а зобовязаний відмовити у його відкритті відповідно до пункту 8 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" (постанова ВСУ від 24.06.2015 у справі № 916/2182/14).

Оскільки згідно з вищенаведеним, Служба автомобільних доріг в Івано-Франківській області є державною організацією, необхідно зазначити про те, що у державного виконавця не було підстав для прийняття виконавчого документа до виконання, оскільки у цій справі виконавчий документ повинен виконуватися виключно органами Казначейства у Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників. У зв'язку з чим головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якого державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, зокрема, у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 50615124 від 28.03.2016р. порушено норми чинного законодавства України, оскільки у даному випадку виконання рішення суду повинно було здійснюватись виключно органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Необхідно також зазначити, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 28.03.2016р. винесена неправомірно, оскільки рішення суду про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються Державною казначейською службою, а не виконавчою службою, тому, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, про визнання недійсними і постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.03.2016р., про арешт коштів боржника від 08.04.2016р., про арешт коштів боржника від 19.04.2016р. у виконавчому провадженні №50615124.

Згідно ст. 1212 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень.

Відповідно до п.9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" вказано, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов"язує орган Державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на наведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що скаржниками у справі не доведено обставини на які вони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Апеляційні вимоги не підтверджені належними доказами, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для їх задоволення.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2016 р. у справі №909/57/15 винесена при належному зясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні, в звязку з чим, апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст.49 ГПК України покласти на скаржників.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що при прийнятті апеляційної скарги Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до провадження скаржнику було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі. Сума судового збору за оскарження ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2016р. у справі № 909/57/15 становить 1 378,00 грн.

Відтак, відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013. № 7, відстрочена сума судового збору в розмірі 1 378,00 грн. підлягає стягненню з скаржника - Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за перегляд судового рішення в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105, ст. 121-2 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2016р. в справі №909/57/15 - залишити без змін.

2. Апеляційні скарги Приватного підприємства ПМК-7, вих. № 01-03/06/16 від 03.06.2016р. та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ, № 04-17/1842 від 15.06.2016р. - залишити без задоволення.

3. Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул.Городецького, 13, м. Київ, 01001, ) в дохід спеціального фонду Державного бюджету України (Банк: ГУДКСУ у Львівській області; МФО 825014; отримувач: УДКСУ у Личаківському районі м. Львова; ; рахунок 2006) 1 378,00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

4. Місцевому господарському суду видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлений 13.07.2016р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Малех І.Б.