РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2016 р. Справа № 906/460/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гулова А.Г.

судді Маціщук А.В. ,

судді Петухов М.Г.

при секретарі Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача : Боліщука І.Ю. - представника за довіреністю від 28.12.2015р. №05/5286

відповідача : не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області

на ухвалу господарського суду Житомирської області від 14.06.16 р.

у справі № 906/460/16 (суддя Кудряшова Ю.В.)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області, м. Житомир

до ОСОБА_2, м.Коростишів

про розірвання договору купівлі-продажу №2367 від 23.07.2004р. та повернення об'єкта незавершеного будівництва

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 14.06.2016р. у справі №906/460/16 провадження у справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу №2367 від 23.07.2004р. та повернення об'єкта незавершеного будівництва припинено на підставі п. 1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Не погодившись із винесеною ухвалою, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій зазначає, що не погоджується з висновком суду, що спірні відносини пов'язані із приватизацією державного житлового фонду, вважає оскаржену ухвалу від 14.06.2016р. такою, що суперечить вимогам матеріального права та підлягає скасуванню з врахуванням наступного.

23 липня 2004 року регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу № 2367 незавершеного будівництвом об'єкта державної власності - житлового будинку (позиція за генпланом 627), що перебував на балансі управління капітального будівництва Житомирської обласної державної адміністрації і знаходиться за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, смт. Брусилів на земельній ділянці 0,12 га.

Відповідно до ст.5-1 Закону України «Про приватизацію державного майна» об'єкти незавершеного будівництва - будівлі, споруди, передавальні пристрої, які не введені в експлуатацію.

Вказує, що приватизація незавершених будівництвом об'єктів (в т.ч. і спірного об'єкта) відбувається відповідно до Закону України «Про приватизацію державного майна», Закону України «Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва», Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) та згідно Положення про порядок приватизації об'єктів незавершеного будівництва, затвердженого наказом ФДМУ від 11.09.2000 № 1894 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 28.09.2000 за № 664/4885.

З посиланням на ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного майна» зазначає, що приватизація державного житлового фонду, в свою чергу, здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Звертає увагу суду на те, що об'єкти незавершеного будівництва -житлові будинки в даному переліку відсутні. Вищезазначені факти прямо вказують на те, що об'єкти незавершеного будівництва - житлові будинки до їх введення в експлуатацію не є житловим фондом, а відтак не підлягають приватизації відповідно до норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Крім того, позивач зауважує, що приватизація державного житлового фонду не відноситься до повноважень Фонду державного майна України та його регіональних відділень. Відповідно до норм чинного законодавства, зокрема Закону України „Про управління об'єктами державної власності" житловий фонд, який в процесі приватизації не увійшов до статутних капіталів товариств та залишився на їх балансах, як об'єкт права державної власності підлягає передачі до комунальної власності. Таким чином, якби ОНБ був введений в експлуатацію саме як житловий будинок та перебував в управлінні органів приватизації саме як житловий фонд, враховуючи відсутність повноважень по приватизації державного житлового фонду в органів приватизації, такий житловий будинок підлягав би передачі до комунальної власності.

Також з посиланням на ст.30 Закону України «Про приватизацію державного майна», ст.ст.1, 12 ГПК України та п.3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року N10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" вказує, що господарським судам підвідомчі спори про приватизацію державного майна і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Просить скасувати ухвалу господарського суду Житомирської області від 14.06.2016р. у справі №906/460/16 та направити справу на продовження розгляду до господарського суду Житомирської області.

Відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до ч. 2 ст. 96 ГПК України, відповідачка не подала, що не перешкоджає перегляду ухвали місцевого господарського суду.

Ухвалу суду від 01.07.2016р. про призначення апеляційної скарги до розгляду на 12.07.2016р., 15 год. 30 хв. ОСОБА_2 отримала 08.07.2016р., своїм правом на участь у судовому засіданні не скористалась.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. Просить скасувати ухвалу господарського суду Житомирської області від 14.06.2016р. у справі №906/460/16 та направити справу на продовження розгляду до господарського суду Житомирської області.

Оскільки відповідач належним чином повідомлялася про час та місце апеляційного перегляду справи, враховуючи обмеженість строків розгляду апеляційної скарги на ухвали суду, відповідно до ст. 102 ГПК України, явка сторін обов'язковою не визнавалась, судова колегія не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та визнала за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки або її представника за наявними у матеріалах справи доказами, у відповідності до вимог ст. 101 ГПК України.

Згідно з ч.5 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженої ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи, 24.05.2016р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом про розірвання договору купівлі-продажу №2367 від 23.07.2004 об'єкта незавершеного будівництва - житлового будинку (позиція за генпланом 627), що знаходиться за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, смт. Брусилів на земельній ділянці 0,12 га, укладений Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області та ОСОБА_2, який був посвідчений державним нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Отрищенко О.І. 23.07.2004, зареєстрований в реєстрі №2367. Також позивач просить зобов'язати ОСОБА_2 повернути об'єкт незавершеного будівництва - житлового будинку (позиція за генпланом 627), що знаходиться за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, смт. Брусилів на земельній ділянці 0,12 га у власність держави, в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області шляхом підписання відповідного акта приймання-передачі.

Як зазначалося вище, ухвалою господарського суду Житомирської області від 14.06.2016р. у справі №906/460/16 провадження у справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу №2367 від 23.07.2004р. та повернення об'єкта незавершеного будівництва припинено на підставі п. 1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Припиняючи провадження у справі, місцевий господарський суд, керуючись ст. 12 ГПК України та п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року N10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", виходив з того, що предметом спору у даній справі є договір купівлі-продажу №2367 від 23.07.2004р. об'єкта незавершеного будівництва - житлового будинку (позиція за генпланом 627), що знаходиться за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, смт. Брусилів на земельній ділянці 0,12 га, укладений сторонами у справі, отже спір пов'язаний із приватизацією державного житлового фонду, а саме незавершеного будівництвом об'єкта державної власності - житлового будинку (позиція за генпланом №627) в смт. Брусилів на земельній ділянці 0,12га.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

23 липня 2004 року регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу №2367 незавершеного будівництвом об'єкта державної власності - житлового будинку (позиція за генпланом 627), що перебував на балансі управління капітального будівництва Житомирської обласної державної адміністрації і знаходиться за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, смт. Брусилів на земельній ділянці 0,12 га.

Відповідно до ч.1 ст. 5-1 Закону України "Про приватизацію державного майна" обєкти приватизації класифікуються за групами, зокрема, група Д - об'єкти незавершеного будівництва (будівлі, споруди, передавальні пристрої, які не введені в експлуатацію), законсервовані об'єкти, у тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких вони розташовані.

Крім того, Національним стандартом N 2 "Оцінка нерухомого майна", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 р. N 1442, також визначено, що об'єкти незавершеного будівництва - це будівлі, споруди або передавальні пристрої, які фактично не експлуатуються внаслідок того, що перебувають у недобудованому стані.

Припиняючи провадження у справі, господарський суд виходив з того, що незавершений будівництвом об'єкт державної власності - житловий будинок відноситься до державного житлового фонду.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 4 Житлового кодексу Української РСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд.

Житловий фонд включає:

- жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд);

- жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд);

- жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів);

- жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд).

До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об'єднанням, підприємствам і організаціям. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік до цих будинків застосовуються правила, встановлені для громадського житлового фонду.

До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що житловий фонд - це сукупність житлових приміщень незалежно від форм власності: житлових та спеціальних будинків (гуртожитків, будинків-інтернатів для громадян похилого віку та інвалідів, дитячих будинків, інтернатів при школах і шкіл-інтернатів), квартир (у т. ч. у багатоквартирних житлових будинках), садибних житлових будинків, службових житлових приміщень та інших житлових приміщень у будівлях, придатних для проживання.

Отже можна зробити висновок, що віднесення об'єкта нерухомості до житлового фонду можливе за наявності двох ознак житловості: юридичної та фактичної. Так, житловий будинок (приміщення) має бути таким за юридичним статусом (спроектований, побудований, зданий в експлуатацію та зареєстрований саме як житловий). До складу житлового фонду не належать дачі, літні садові будиночки, спортивні та туристичні бази, мотелі, кемпінги, санаторії, будинки відпочинку, пансіонати, будинки для приїжджих, готелі, залізничні вагони й інші будівлі та приміщення, що використовуються для сезонного і тимчасового проживання.

Слід зазначити, приватизація державного житлового фонду здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", який містить, зокрема, визначення "державного житлового фонду " та перелік об'єктів приватизації за вказаним законом.

Так, відповідно до ст.1 Закону приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Згідно із ч.1 ст.2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Колегія суддів звертає увагу, що об'єкти незавершеного будівництва - житлові будинки в даному переліку відсутні.

Як зазначалося, позивач, обґрунтовуючи позов, зазначає, що приватизація незавершеного будівництвом житлового будинку ОСОБА_2 відбувалася відповідно до Закону України "Про приватизацію державного майна", Закону України "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва", Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та згідно Положення про порядок приватизації об'єктів незавершеного будівництва, затвердженого наказом ФДМУ від 11.09.2000 № 1894 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 28.09.2000 за № 664/4885.

У ст. 3 Закону України "Про приватизацію державного майна" зазначено, що дія цього Закону не поширюється на приватизацію об'єктів державного житлового фонду, приватизація яких регулюється спеціальним законодавством.

З огляду на вищенаведене, судова колегія приходить до висновку, що незавершений будівництвом об'єкт державної власності - житловий будинок, придбаний ОСОБА_2 за договором від 23.07.2004 р., не входить до державного житлового фонду, а тому даний спір підвідомчий господарському суду.

Разом з тим, згідно із п.2 ч.1 ст.103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги (подання) має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з ч.7 ст.106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Таким чином, апеляційна скарга Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Житомирської області від 14.06.2016р. у справі №906/460/16 - скасуванню, з направленням даної справи на розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013р. №7, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Керуючись ст.ст. 99, 101- 106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Житомирської області від 14.06.2016р. у справі №906/460/16 скасувати.

3. Справу №906/460/16 передати на розгляд господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Гулова А.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.