ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2016 року Справа № 912/978/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Березкіна О.В.

секретар судового засідання Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1, витяг з договору №б/н від 11.04.2016р., адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Метангазавто" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 26.04.2016р. у справі №912/978/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метангазавто", м.Гадяч, Полтавська область

до Спільного українсько-польського підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергопол", м.Кіровоград

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 26.04.2016р. у справі №912/978/16 (суддя Змеул О.А.) відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним договору субпідряду на будівництво №0109-8 від 01.09.2015р., що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Метангазавто" та Спільним українсько-польським підприємством з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергопол".

Означене рішення вмотивоване тим, що судом не встановлено обставин для визнання договору недійсним з заявлених позивачем підстав, як такий, що був укладений директором ТОВ "Метангазавто" без відповідних на це повноважень. До того ж, суд встановив обставини, які свідчать про подальше схвалення позивачем оспорюваного ним правочину. При прийнятті рішення суд керувався нормами статей 92, 154, 203, 207, 241 Цивільного кодексу України, статті 13 Закону України "Про акціонерні товариства", статей 41, 59 Закону України "Про господарські товариства" тощо.

Позивач (ТОВ "Метангазавто"), не погодившись з рішенням місцевого господарського суду подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що воно винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, містить в собі необґрунтовані суб'єктивні та безпідставні висновки, які не відповідають обставинам справи. Просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 26.04.2016р. у справі №912/978/16 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Скаржник вважає, що спірний договір підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 і ч.3 ст. 92, ч. 1 ст. 215, ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України, п. і ч. 5 ст. 41 і ст. 59 Закону України "Про господарські товариства" та виходячи з підпункту 12.5.15. пункту 12.5., пунктів 12.19., 12.20. Статуту ТОВ "Метангазавто". Вказує, зокрема, що протоколом загальних зборів учасників товариства від 20.01.2011р. було прийнято рішення про надання повноважень генеральному директору на укладення договорів (правочинів) на суму, що не перевищує 100000,00 грн., а загальна ціна робіт за спірним договором згідно довідок про вартість виконаних будівельних робіт за жовтень-листопад 2015р., складає 3897453,00 грн., що є порушенням Статуту ТОВ "Метангазавто" та виходить за межі повноважень керівника товариства.

Відповідач (ТОВ "Укренергопол") у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що оскаржене рішення суду прийняте з дотриманням норм процесуального та матеріального права, ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи, а апеляційна скарга є необґрунтованою.

В судові засідання 13.06.2016р. та 13.07.2016р. представник позивача не з'явився. Про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомив. Представник відповідача в судових засіданнях заперечував на задоволені апеляційної скарги з підстав, наведених у відзиві.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено із матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Метангазавто" (Підрядник) і Спільного українсько-польського підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергопол" (Субпідрядник) був укладений договір субпідряду на будівництво №0109-8 від 01.09.2015р., за яким Субпідрядник зобов'язався на власний ризик в установлений цим договором строк відповідно до проектної документації, договірної ціни виконати будівельні роботи за адресою: вул. Б. Хмельницького, 92, м. Овруч, Житомирська область, а саме будівництво: приміщення складу №4, приміщення приймання молока та мийки автомолцистерн, приміщення зовнішнього обмиву автомолцистерн, приміщення холодильного відділення та зворотнього осмосу, а Підрядник - прийняти і оплатити виконані належним чином роботи.

Відповідно до п. 2.1. договору загальна ціна робіт, доручених для виконання Субпідряднику за цим договором є приблизною, визначається у кошторисі та договірній ціні, які складаються Субпідрядником, затверджуються Підрядником та є невідємною частиною цього договору.

Зі сторони Підрядника договір підписано генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Метангазавто" ОСОБА_2, що діяв на підставі Статуту, зі сторони Субпідрядника - директором підприємства ОСОБА_3, що діяв на підставі Статуту.

Згідно копій довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень-листопад 2015 року та актів приймання виконаних будівельних робіт загальна вартість робіт за договором склала 3897453,00 грн.

Позивач згідно копій банківських виписок від 11.09.2015р., 18.09.2015р, 24.09.2015р., 30.09.2015р, 06.10.2015р. роботи оплатив частково на суму 640000,00 грн.

Позивач звернувся з позовними вимогами про визнання недійсним значеного договору у зв'язку з його підписанням директором з перевищенням повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частини 1-5).

За вимогами ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до приписів ч. 1 і абзацу 1 ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Положеннями ст. 97 Цивільного кодексу України визначено, що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Частинами 1-3 ст. 145 Цивільного кодексу України встановлено, що вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган товариства може бути обраний також і не зі складу учасників товариства. Компетенція виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються цим Кодексом, іншим законом і статутом товариства.

Згідно ч. ч. 1 - 2, 4 ст. 62 Закону України "Про господарські товариства" у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора). Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Права директора ТОВ "Метангазавто", який є виконавчим органом товариства визначені у Статуті товариства, затвердженого протоколом Загальних зборів учасників ТОВ "Метангазавто" від 25.03.2015р. і зареєстрованого 25.03.2015р. за №4000407 Реєстраційною службою Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області.

Зокрема, п.12.20. Статуту визначено, що директор у межах своїх повноважень та за попереднім погодженням загальних зборів учасників укладає цивільно-правові договори (правочини) від імені товариства, а на суми, що перевищують визначену рішенням Загальних зборів учасників (п. 12.5.15.) - за попереднім рішенням Загальних зборів учасників.

Згідно п. 12.5.15. до компетенції Загальних зборів учасників належить прийняття рішення про укладення будь-яких договорів (розпорядження коштами товариства), сума яких перевищує граничну суму, визначену Загальними зборами учасників.

З протоколу Загальних зборів ТОВ "Метангазавто" від 20.01.2011р. вбачається, що генеральному директору товариства ОСОБА_2 надано повноваження укладати договори (правочини) без попереднього рішення Загальних зборів учасників на суму, що не перевищує 100000,00 грн.

Отже, загальна вартість робіт за спірним договором значно перевищує суму, на яку може укладати договори директор товариства без попереднього рішення Загальних зборів учасників.

Відмовляючи позивачеві у позовних вимогах про визнання означеного договору субпідряду недійсним, як такого, що був укладений директором позивача без відповідних на це повноважень, місцевий господарський суд виходив із того, що генеральний директор ТОВ "Метангазавто" ОСОБА_2 є компетентним представником цього товариства, уповноваженим від його імені укладати і підписувати правочини (договори, угоди) якщо інше не передбачено законом чи Статутом, а сама по собі обставина, що під час укладення генеральним директором ТОВ "Метангазавто" ОСОБА_2 спірного договору не було попереднього рішення Загальних зборів учасників товариства на укладення від імені товариства договору на суму, що перевищує 100000,00 грн., не створює підстави для визнання цього договору недійсним, оскільки за фактичними обставинами справи договір не тільки прийнято до виконання, але і значною мірою виконано.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, виходячи із такого.

Верховний Суд України в своїй постанові від 27.04.2016р. у справі №6-62цс16 вказав, що закон вимагає, щоб виконавчий орган товариства діяв добросовісно і розумно, керуючись інтересами товариства, а не власними. За порушення цієї вимоги на виконавчий орган може бути покладений обовязок відшкодувати завдані товариству збитки.

Однак закон ураховує, що питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу товариства та добросовісність його дій є внутрішніми взаємовідносинами юридичної особи та її органу, тому сам лише факт учинення виконавчим органом товариства протиправних, недобросовісних дій, перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.

Пленум Вищого господарського суду України у ч. 6 підпункту 3.3. пункту 3 постанови №11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" (із змінами і доповненнями) вказав, що припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють). Наприклад, третя особа, укладаючи договір, підписаний керівником господарського товариства, знає про обмеження повноважень цього керівника, оскільки є акціонером товариства і брала участь у загальних зборах, якими затверджено його статут.

У зв'язку з наведеним господарському суду слід виходити з того, що контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, якщо:

- такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзацом другим частини другої статті 98 ЦК України);

- про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Матеріалами справи підтверджено та вірно встановлено місцевим господарським судом, що безпосередньо Статут ТОВ "Метангазавто" не містить відомості про наявні у директора ТОВ "Метангазавто" ОСОБА_2 обмеження повноважень на укладення договорів (правочинів) без попереднього рішення загальних зборів учасників на суму, що не перевищує 100000,00 грн.

У Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "Метангазавто" за станом на 01.09.2015р. у розділі «Відомості про органи управління юридичної особи» зазначено, що ОСОБА_2 є керівником цього товариства, уповноважений представляти цю юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори. Дані про наявність обмежень щодо представництва від імені цієї юридичної особи також відсутні.

Абзац 2 частини 3 ст. 92 Цивільного кодексу України містить припис, що у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Отже, оскільки під час укладення оспорюваного договору субпідряду за вказаних вище обставин відповідач не знав та не міг знати про наявні у директора ТОВ "Метангазавто" ОСОБА_2 обмеження його повноважень, такі обмеження не мають для відповідача юридичної сили.

Приймає до уваги колегія суддів і той факт, що позовна заява позивача про визнання оспорюваного договору субпідряду недійсним підписана представником ТОВ "Метангазавто" ОСОБА_4, який діє за довіреністю, що була видана директором цього товариства ОСОБА_2. Будь-яких доказів про не згоду із укладенням зазначеного правочину учасниками ТОВ "Метангазавто" ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які на загальних зборах 20.01.2011р. приймали рішення про надання ОСОБА_2 повноважень на укладення договорів, які не перевищують 100000,00 грн., позивач до матеріалів справи не надав. Таким чином, ініціатива визнання недійсним оспорюваного договору виходить безпосередньо від особи, яка діяла із перевищенням наданих їй повноважень.

Статтею 241 Цивільного кодексу України унормовано, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 3.4. постанови №11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" (із змінами і доповненнями) вказав, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.).

Матеріалами справи підтверджено та вірно встановлено місцевим господарським судом й той факт, що виконуючи свої обовязки за оспорюваним договором субпідряду відповідач у вересні, жовтні та листопаді 2015 року виконав будівельні роботи за адресою: вул. Б.Хмельницького, 92, м Овруч, Житомирська область, про що свідчать відповідні ОСОБА_4 приймання виконаних будівельних робіт та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, частина з яких підписана директором ТОВ "Метангазавто" ОСОБА_2 та скріплена печаткою цього товариства, а за виконані відповідачем будівельні роботи позивачем на рахунок відповідача перераховано 640000,00 грн., що підтверджується виписками банку про надходження коштів за виконані роботи.

Тому судом першої інстанції правильно зроблений висновок, що оспорюваний правочин був у подальшому схвалений самим підприємством шляхом вчинення дій спрямованих на виконання договорів (підписання позивачем, як Генпідрядником (Підрядником) актів приймання виконаних будівельних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, часткова оплата виконаних відповідачем (Субпідрядником) робіт, передбачених договором субпідряду).

Отже, позивач під час укладення оспорюваного договору мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було вільним і відповідало його внутрішній волі, а подальші дії сторін договору, спрямовані на його виконання, мають відповідні правові наслідки.

Таким чином, відсутні зазначені позивачем правові підстави для визнання оспорюваного договору субпідряду недійсним, у зв'язку з чим суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову саме з цих мотивів.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, оскаржене рішення місцевого господарського суду повністю відповідає вимогам законодавства, тому передбачених статтею 104 ГПК України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у цій справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Метангазавто" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 26.04.2016р. у справі №912/978/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено 15.07.2016р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Н.Л. Величко

Суддя О.В. Березкіна