ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.06.2016р. Справа № 905/1411/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Паюновій Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Южстанкомаш, м. Павлоград, Дніпропетровська область

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод, м. Дружківка, Донецька область

про розірвання договору підряду № 320 від 11.02.2011р. та стягнення 665 917 грн. 48 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 представник за довіреністю б/н від 20.04.2016р.

від відповідача: представник не зявився.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 30.06.2016р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Южстанкомаш, м. Павлоград, Дніпропетровська область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод, м. Дружківка, Донецька область, про розірвання договору підряду № 320 від 11.02.2011р. та стягнення заборгованості за договором підряду № 320 від 11.02.2011р. у сумі 357 000 грн. 00 коп., неустойки у сумі 19 532 грн. 30 коп., інфляційних втрат у сумі 268 464 грн. 00 коп., 3% річних у сумі 20 921 грн. 18 коп., а всього 665 917 грн. 48 коп.

Ухвалою суду від 13.04.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 21.04.2016р. Розгляд справи неодноразово відкладався.

28.04.2016р. до господарського суду Донецької області надійшла зустрічна позовна заява Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод, м. Дружківка, Донецька область (вих. № 03/2-36 від 26.04.2016р.) до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Южстанкомаш, м. Павлоград, Дніпропетровська область про стягнення неустойки у розмірі 574 700 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.04.2016р. зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод, м. Дружківка, Донецька область (вих. № 03/2-36 від 26.04.2016р.) до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Южстанкомаш, м. Павлоград, Дніпропетровська область про стягнення неустойки у розмірі 574 700 грн. 00 коп. і додані до неї документи повернуто без розгляду.

18.05.2016р. через канцелярію господарського суду Донецької області надійшла апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод, м. Дружківка, Донецька область на ухвалу господарського суду Донецької області від 29.04.2016р. по справі № 905/1411/16 про повернення зустрічної позовної заяви Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод, м. Дружківка, Донецька область до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Южстанкомаш, м. Павлоград, Дніпропетровська область про стягнення неустойки у розмірі 574 700 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 19.05.2016р. провадження у справі №905/1411/16 за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Южстанкомаш, м. Павлоград, Дніпропетровська область до Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод, м. Дружківка, Донецька область, про розірвання договору підряду № 320 від 11.02.2011р. та стягнення 665 917 грн. 48 коп., було зупинено до закінчення апеляційного провадження та повернення справи №905/1411/16 до господарського суду Донецької області.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 23.05.2016р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод, м. Дружківка, Донецька область на ухвалу господарського суду Донецької області від 29.04.2016р. по справі № 905/1411/16 повернуто заявникові.

Ухвалою суду від 27.05.2016р. провадження у справі №905/1411/16 за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Южстанкомаш, м. Павлоград, Дніпропетровська область до Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод, м. Дружківка, Донецька область, про розірвання договору підряду № 320 від 11.02.2011р. та стягнення 665 917 грн. 48 коп., було поновлено.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором підряду № 320 від 11.02.2011р. щодо оплати вартості виконаних робіт. Нормативно позовні вимоги обґрунтовані ст. 526, 610, 611, 612, 625, 651, 653, 837 Цивільного кодексу України, ст. 193, 232 Господарського кодексу України.

Представник позивача у судових засіданнях 21.04.2016р., 17.05.2016р., 07.06.2016р. та 30.06.2016р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилався на укладання з відповідачем договору підряду № 320 від 11.02.2011р. та невиконання останнім своїх зобовязань щодо оплати виконаних робіт.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.05.2016р. заперечував проти задоволення позовних вимог. 17.06.2016р. через канцелярію господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Южстанкомаш листом від 10.11.2015р. №447 повідомило відповідача, що у звязку з тривалим строком неплатежів за виконані роботи, ТОВ «Южстанкомаш» було прийнято рішення розукомплектувати верстат і використовувати комплектуючі в інших проектах. Пунктом 5 протоколу робочої комісії від 02.12.2015р. по огляду верстата мод. 6М610Ф11 у рамках діючого договору підряду №320 від 11.02.2016р. встановлено, що станом на даний час змонтована електрична частина верстата демонтована. Крім того, відповідач у своєму відзиві зазначив, що нарахування неустойки позивачем є неправомірним, оскільки був пропущений скорочений строк позовної давності для стягнення пені. Стосовно позовних вимог в частині розірвання договору підряду №320 від 11.02.2011р., відповідач зазначив, що розділом 5 договору Матеріали і порядок виконання робіт передбачено, що підрядник своїми силами демонтує, вивозить та ввозить після ремонту, поздовжньо фрезерний станок моделі 6М610Ф11, тому вимоги позивача стосовно розірвання договору підряду є неможливими, поки позивач не виконає умови договору і не поверне станок відповідачу. Відповідач про судові засідання 07.06.2016р. та 30.06.2016р. був повідомлений належним чином, про що свідчать штампи поштових відправлень та повідомлення про вручення рекомендованих листів з відміткою про їх отримання 25.05.2016р. та 02.06.2016р., однак у засідання суду представника не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Южстанкомаш (далі підрядник) та Відкритим акціонерним товариством Дружківський машинобудівний завод (далі замовник) був укладений договір підряду № 320 від 11.02.2011 року (далі за текстом Договір), за умовами якого підрядник зобовязується на свій ризик, своїми силами та механізмами, зі своїх матеріалів виконати роботи з капітального ремонту продольно-фрезерного станка моделі 6М610Ф11 в кількості 1 шт., згідно кошторису (додаток №1) по завданню замовника, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу в порядку та в строки, встановлені договором.

Відповідно до п.2.1. договору, вартість робіт по договору складає: 1 190 000 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 198 333 грн. 33 коп.

Відповідно до п.2.3. договору в редакції викладеній у додатковій угоді № 5 від 17.12.2011р. до договору підряду №320 від 11.02.2011р., оплата проводиться поетапно згідно календарного плану робіт (додаток №2), а саме:

2.3.1. Перший етап: 20% вартості робіт по договору в сумі 238 000 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ 20% - 39 666 грн. 66 коп. протягом 30 календарних днів з моменту підписання:

- акту приймання-передачі демонтажних робіт (10% вартості робіт по договору в сумі 119 000 грн. 00 коп.);

- акту приймання-передачі виконаних робіт з проектуванню конструкторської документації для нових гідравлічних та електричних схем (10% вартості робіт по договору в сумі 119 000 грн. 00 коп.).

2.3.2. Другий етап: 30% вартості робіт по договору в сумі 357 000 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ 20% - 59 500 грн. 00 коп. протягом 30 календарних днів з моменту підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт з капітального ремонту станка та проведення приймально-здавальних випробувань в присутності представників замовника на території підрядника.

2.3.3. Третій етап: 50% вартості робіт по договору в сумі 595 000 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ 20% - 99 166 грн. 67 коп. протягом 30 календарних днів після підписання Акту приймання-передавання виконаних робіт після проведення монтажних пуско-налагоджувальних робіт та здачі станка замовнику на території замовника.

Згідно з п. 11.5., договір вступає у силу з моменту його підписання представниками сторін та діє до 01.07.2011 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Рішенням господарського суду Донецької області від 27.03.2013р. по справі №905/1485/13-г позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Южстанкомаш, м. Павлоград, Дніпропетровська область до Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод, м. Дружківка, Донецька область були задоволені частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Дружківський машинобудівний завод", м. Дружківка Донецької області на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЮжСтанкоМаш", м. Павлоград Дніпропетровської області заборгованість за договором підряду № 320 від 11.02.2011 р. у сумі 238 000 грн., 3% річних у розмірі 7 025 грн. 93 коп., пеню у сумі 4 503 грн. 14 коп. Відмовлено у стягненні 3% річних у сумі 3 223 грн. 51 коп., інфляційних втрат у сумі 1 406 грн. 64 коп. та пені у сумі 36 грн. 51 коп.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.06.2013р. по справі №905/1485/13-г апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дружківський машино-будівний завод", м. Дружківка Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2013 р. у справі № 905/1485/13-г залишено без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2013р. у справі № 905/1485/13-г залишено без змін.

Відповідачем роботи по першому етапу згідно договору підряду №320 від 11.02.2011р. були оплачені, що підтверджується платіжним дорученням №6897 від 22.08.2013р. на суму 254 519 грн. 65 коп.

Згідно пояснень позивача, супровідним листом від 09.01.2014р. №441 відповідачу був направлений акт приймання-передачі виконаних робіт №09/01-14 від 11.03.2014р., який підписаний останнім лише 11.03.2014р.

Факт виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань з виконання другого етапу робіт за договором підряду №320 від 11.02.2011р. підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт №09/01-14 від 11.03.2014р. за другим етапом робіт на суму 357 000 грн. 00 коп.

Вказаний акт підписаний повноважними представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Позивачем, за результатами виконаних робіт виставлено відповідачу рахунок №1 від 09.01.2014р. на суму 357 000 грн. 00 коп.

На виконання умов договору за наслідками господарських операцій відповідачем складено податкову накладну, яка містяться у матеріалах справи.

Відповідач в свою чергу роботи за другим етапом не оплатив.

Судом встановлено, що зобовязання з оплати вартості виконаних робіт за договором підряду № 320 від 11.02.2011 року відповідачем не виконані в повному обсязі, вартість робіт у розмірі 357 000 грн. 00 коп. станом на час розгляду справи не сплачена.

Проаналізувавши укладений сторонами договір підряду № 320 від 11.02.2011 року, суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором підряду, отже, правовідносини сторін підпадають під регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Статтею 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно із ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав у відповідача для ухилення від виконання свого обовязку за договором стосовно оплати робіт, як це визначено в п.2.3.2. договору, протягом 30 календарних днів з моменту підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт з капітального ремонту станка та проведення приймально-здавальних випробувань в присутності представників замовника на території підрядника.

Граничним строком оплати виконаних робіт за актом приймання-передачі виконаних робіт №09/01-14 від 11.03.2014р. є 10.04.2014р.

Твердження відповідача, що згідно листа ТОВ «Южстанкомаш» №447 від 10.11.2015р. та протоколу роботи робочої комісії з огляду станка мод. 6М610Ф11 в рамках діючого договору №320 від 11.02.2011р. (додаток до протоколу від 09.01.2014р.) від 02.12.2015р., на даний час змонтована електрична частина верстата мод. 6М610Ф11 демонтована та з цих підстав у відповідача відсутній обовязок оплатити виконані роботи є помилковим.

Посилання відповідача на те, що лист №447 від 10.11.2015р. він отримав на електронну пошту, не є допустимим та не є належним доказом, оскільки це не знайшло свого документального підтвердження. Крім того, договором підряду № 320 від 11.02.2011 року не передбачено ведення перемовин або ж здійснення між сторонами пересилань документації за договором на їх електронну пошту. В розділі 12 договору підряду № 320 від 11.02.2011 року в реквізитах сторін не зазначено жодної електронної адреси.

Згідно пояснень позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Южстанкомаш вищевказаний лист не направлявся та верстат не був розукомплектований і його комплектуючі не використовувалися в інших проектах.

Протоколом роботи робочої комісії з огляду станка мод. 6М610Ф11 в рамках діючого договору №320 від 11.02.2011р. (додаток до протоколу від 09.01.2014р.) від 02.12.2015р. представники сторін дійшли висновку, що ремонт механічної частини станка виконано в повному об'ємі, станку необхідний монтаж електричної частини для повного завершення робіт.

Крім того, акт приймання-передавання виконаних робіт після проведення монтажних пуско-налагоджувальних робіт та здачі станка замовнику на території замовника був підписаний 11.03.2014р. та протягом строку встановленого п.2.3.2. договору роботи відповідачем не були оплачені. Згідно календарного плану виконання капітального ремонту продольно-фрезеного станка моделі 6М610Ф11 (додаток 2 до договору підряду №320 від 11.02.2011р.), монтаж, пуско-наладка станка та здача передбачена лише у третьому етапі робіт та на території замовника.

Відповідно до п. 3.3. додаткової угоди №5 від 17.12.2011р. до договору підряду №320 від 11.02.2011р., підрядник зобов'язується почати виконання робіт третього етапу по договору на наступний день з дня оплати робіт другого єтапу, та виконати третій єтап протягом 40-ка календарних днів.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається здійснення відповідачем розрахунку з позивачем впродовж вказаного строку, що призвело до порушення відповідачем зобовязання з оплати робіт як боржником, який прострочив виконання, у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором підряду №320 від 11.02.2011р. в сумі 357 000 грн. 00 коп. обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, отже, такими, що підлягають задоволенню.

Крім стягнення основної заборгованості позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних за актом приймання-передачі виконаних робіт №09/01-14 від 11.03.2014р. за період з 11.04.2014р. по 23.03.2016р. у сумі 20 921 грн. 18 коп., оцінюючи правомірність нарахування яких суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що фактично розмір 3% річних складає 20 921 грн. 18 коп., у звязку з чим, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, отже, такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України нараховані інфляційні втрати за прострочення оплати вартості робіт за період з квітня 2014р. по січень 2016р. у розмірі 268 464 грн. 00 коп.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що він є методологічно та арифметично невірним, оскільки в розрахунках позивача період нарахування не відповідає вимогам п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», відповідно до якого розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Крім того, індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

На підставі цього суд зробив власний розрахунок інфляційних втрат обчислених за актом приймання-передачі виконаних робіт №09/01-14 від 11.03.2014р. за період з травня 2014р. по січень 2016р.

Фактично розмір інфляційних втрат дорівнює 248 737 грн. 76 коп. на підставі чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, а в частині стягнення 19 726 грн. 24 коп. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення неустойку на суму 19 532 грн. 30 коп., виходячи з облікової ставки Національного банку України.

Оцінюючи правомірність нарахування якої суд зазначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Аналогічні норми містяться в ст. 549 Цивільного кодексу України, згідно з якими штрафом/пенею визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема, в разі прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 10.5. договору передбачено, що у разі порушення строку кінцевого розрахунку за виконані роботи, замовник зобовязується сплатити неустойку в розмірі облікової ставки НБУ діючої в період нарахування пені від суми заборгованості за кожен день затримання платежу.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву посилався на спеціальний строк позовної давності для стягнення неустойки та зазначив, що позивач звернувся по за межами строку позовної давності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Пунктом 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29 травня 2013 року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» визначено, що законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що нарахування неустойки позивачем є неправомірним, оскільки був пропущений скорочений строк позовної давності для стягнення пені, у звязку з чим судом застосована позовна давність до вимог про стягнення неустойки.

На підставі чого позовні вимоги в частині стягнення неустойки у сумі 19 532 грн. 30 коп. задоволенню не підлягають.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат було здійснено за допомогою програмного забезпечення «Ліга Закон».

Позивачем також, заявлені вимоги щодо розірвання договору підряду №320 від 11.02.2011р. Вирішуючи дане питання суд виходить з наступного.

За приписами частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки: розірвання договору, відшкодування збитків та інше.

Згідно ст.188 Господарського кодексу України, у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року N15-пр/2002 недотримання позивачем ст.188 Господарського кодексу України щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору в разі виникнення такої необхідності є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує, та не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом подання позову до відповідача про розірвання договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 вересня 2011 р. у справі № 3-74гс11.

Судом встановлено, що відповідачем за договором підряду №320 від 11.02.2011р. зобовязання щодо плати виконаних робіт не виконуються належним чином, зокрема роботи за першим етапом були оплачені відповідачем лише після винесення відповідного судового рішення, а від оплати другого етапу відповідач наразі ухиляється.

Як пояснив позивач, з моменту укладання договору підряду №320 від 11.02.2011р. пройшов тривалий час та за цей строк зросла вартість матеріальних затрат на капітальний ремонт верстата, ціни на покупні вироби та матеріали, заробітна плата виробничого персоналу, збільшився рівень інфляції, знецінився курс гривні по відношенню до долара США та Євро (покупні деталі на верстат іноземного виробництва). Враховуючи вищезазначені обставини, подальше виконання ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Южстанкомаш умов договору підряду №320 від 11.02.2011р., завдасть значної шкоди підприємству та позивач буде позбавлений можливості отримати певний прибуток на який він розраховував при укладанні договору.

На підставі викладеного, враховуючи, що факт неодноразового невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором підряду №320 від 11.02.2011р. який підтверджується матеріалами справи, вимоги позивача про розірвання договору підряду №320 від 11.02.2011р. є обґрунтованими.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що витрати зі сплати судового збору за вимогами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 267, ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 530, ст.ст. 546, 549, 610, 611, 612, 625, 629, ч. 2 ст. 651, 837 Цивільного кодексу України; ч. 1, 7 ст. 193, ст. 188, ч.1 ст. 230, ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 28, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Розірвати договір підряду № 320 від 11.02.2011р., укладений між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Южстанкомаш та Відкритим акціонерним товариством Дружківський машинобудівний завод.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Дружківський машинобудівний завод (, місцезнаходження 84205, Донецька обл., місто Дружківка, вулиця Леніна, будинок 7) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Южстанкомаш (, місцезнаходження 51400, Дніпропетровська обл., місто Павлоград, вул. Ватоліної, будинок 4, офіс 34) заборгованість за договором підряду № 320 від 11.02.2011р. у сумі 357 000 грн. 00 коп., інфляційних втрат у сумі 248 737 грн. 76 коп., 3% річних у сумі 20 921 грн. 18 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 10 777 грн. 88 коп.

В задоволенні позову ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Южстанкомаш в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 19 726 грн. 24 коп. та пені у сумі 19 532 грн. 30 коп. відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 30.06.2016р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.07.2016р.

Суддя Ю.С. Мельниченко