П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Київ

Судова палата у господарських справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Барбари В.П.,

суддів: Берднік І.С., Жайворонок Т.Є., Колесника П.І., Потильчака О.І.,

за участю представників:

Генеральної прокуратури України - Яговдіка С.М.,

Міністерства оборони України - Цицюри В.І.,

Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області - Кюссе І.Г.,

фермерського господарства «Таврія-К» - Гусарова О.Л.,

Міністерства юстиції України - Тищенка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області (далі - Тарутинська РДА) про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 23 березня 2016 року у справі № 916/876/13 за позовом Білгород-Дністровського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району до Тарутинської РДА, треті особи: Кабінет Міністрів України, Південне оперативне командування, Одеська обласна державна адміністрація, товариство з обмеженою відповідальністю «Тіса» (далі - ТОВ «Тіса»), товариство з обмеженою відповідальністю «Мазур-Юг» (далі - ТОВ «Мазур-Юг»), публічне акціонерне товариство ім. Чапаєва, відкрите акціонерне товариство ім. Калініна (далі - ВАТ ім. Калініна), фермерське господарство «Колос-2006» (далі - ФГ «Колос-2006»), фермерське господарство «Таврія-К» (далі - ФГ «Таврія-К»), приватне підприємство «Фетіца» (далі - ПП «Фетіца»), приватне підприємство «Роман» (далі - ПП «Роман»), про визнання недійсним та скасування розпорядження,

в с т а н о в и л а:

Суб'єкт права на звернення до Верховного Суду України порушує питання про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 23 березня 2016 року у справі № 916/876/13 із підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), просить скасувати всі рішення у цій справі, а справу передати на розгляд до Господарського суду Одеської області.

У заяві про перегляд постанови Тарутинська РДА посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень статей 116, 123, 125, 126, 141 Земельного кодексу України, статей 257, 261, 268 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування заяви Тарутинською РДА надано копії постанов Вищого господарського суду України від 24 березня 2016 року у справі № 916/187/15-г, від 09 квітня 2014 року у справі № 916/983/13, від 12 серпня 2014 року у справі № 18/2635/12, від 25 лютого 2016 року у справі № 5028/5/51/2012, від 20 травня 2015 року у справі № 5024/2507/2011, від 19 березня 2013 року у справі № 5002-12/1391-2012, від 06 серпня 2014 року у справі № 906/1704/13, а також копії постанов Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року, від 22 листопада 2010 року, від 30 вересня 2015 року, від 21 лютого 2011 року, від 30 жовтня 2012 року.

Решта учасників процесу не використали наданого їм законом права на участь представника в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Генеральної прокуратури України, Міністерства оборони України, Тарутинської РДА, Міністерства юстиції України, ФГ «Таврія-К», перевіривши наведені суб'єктом звернення обставини, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій у межах наданих їм процесуальним законом повноважень, предметом позову є визнання недійсним розпорядження Тарутинської РДА від 28 грудня 2007 року № 398/А-2007 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення ТОВ «Тіса», ВАТ ім. Чапаєва, ФГ «Таврія-К», ФГ «Колос-2006», ТОВ «Мазур-ЮГ», ВАТ ім. Калініна, ПП «Фетіца», ПП «Роман» земельних ділянок на умовах оренди із земель запасу Веселодолинської сільської ради» (далі - розпорядження Тарутинської РДА № 398/А-2007). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірні земельні ділянки, надані в оренду зазначеним підприємствам, є землями оборони, у зв'язку з чим Тарутинська РДА, приймаючи оскаржуване розпорядження, діяла з перевищенням наданих їй повноважень, що полягає у незаконному розпорядженні земельними ділянками, наданими свого часу для потреб оборони, що зрештою призвело до порушення права власності держави та права користування Міністерства оборони України цією земельною ділянкою.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26 січня 2015 року до участі у справі залучено третіх осіб: Кабінет Міністрів України та Південне оперативне командування.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09 лютого 2015 року до участі у справі залучено третю особу - Одеську обласну державну адміністрацію.

Справа судами розглядалася неодноразово, останнім рішенням Господарського суду Одеської області від 30 вересня 2015 року позов задовдлено. Визнано недійсним розпорядження Тарутинської РДА № 398/А-2007.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19 січня 2016 року рішення Господарського суду Одеської області від 30 вересня 2015 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розпорядження Тарутинської РДА № 398/А-2007, по-перше, вичерпало свою дію після його реалізації, по-друге, не є правовою підставою для виникнення у суб'єктів господарювання - учасників цієї справи речового права.

Постановою Вищого господарського суду України від 23 березня 2016 року постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19 січня 2016 року скасовано, рішення Господарського суду Одеської області від 30 вересня 2015 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, Вищий господарський суд України погодився з його висновком про задоволення позову, виходячи з того, що оскільки немає доказів добровільної відмови Міністерства оборони України від користування земельною ділянкою Тарутинського артполігону або згоди на передачу цієї ділянки іншим особам, розпорядження Тарутинської РДА № 398/А-2007 прийнято з перевищенням повноважень. Крім того, суд касаційної інстанції зазначив, що на позови прокурорів поширюються положення статті 257 Цивільного кодексу України щодо загальної позовної давності. При цьому відповідачами не доведено, коли саме позивачі дізналися про порушення свого права у зв'язку з прийняттям спірного розпорядження, а відтак, немає підстав для застосування строку позовної давності.

У судових рішеннях, копії яких надано Тарутинською РДА на підтвердження підстав для перегляду Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 23 березня 2016 року, суд касаційної інстанції, на думку заявника, по-іншому застосував одні й ті самі норми матеріального права при вирішенні питання визнання незаконним розпорядження органу місцевого самоврядування щодо відведення суб'єктам господарської діяльності земельних ділянок на умовах оренди.

Забезпечуючи єдність судової практики щодо застосування норм права, про які йдеться у заяві, Верховний Суд України виходить із такого.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 28 грудня 2007 року розпорядженням Тарутинської РДА № 398/А-2007: затверджено подані ТОВ «Тіса», ВАТ ім. Чапаєва, ФГ «Таврія-К», ФГ «Колос-2006», ТОВ «Мазур-ЮГ», ВАТ ім. Калініна, ПП «Фетіца», ПП «Роман» проекти землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок із земель запасу Веселодолинської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; передано ТОВ «Тіса» земельну ділянку площею 750 га ріллі в довгострокову оренду строком на 49 років; ВАТ ім. Чапаєва - земельну ділянку площею 1800 га ріллі в короткострокову оренду строком на 5 років; ФГ «Таврія-К» - земельну ділянку площею 450 га ріллі в довгострокову оренду строком на 49 років; ФГ «Колос-2006» - земельну ділянку площею 300 га ріллі в довгострокову оренду строком на 49 років; ТОВ «Мазур-ЮГ» - земельну ділянку площею 100 га ріллі в довгострокову оренду строком на 49 років; ВАТ ім. Калініна - земельну ділянку площею 885 га ріллі в довгострокову оренду строком на 30 років; ПП «Фетіца» - земельну ділянку площею 223 га ріллі в довгострокову оренду строком на 25 років; ПП «Роман» - земельну ділянку площею 350 га ріллі в довгострокову оренду строком на 49 років; зобов'язано керівників ТОВ «Тіса», ВАТ ім. Чапаєва, ФГ «Таврія-К», ФГ «Колос-2006», ТОВ «Мазур-ЮГ», ВАТ ім. Калініна, ПП «Фетіца», ПП «Роман» укласти договори оренди землі з районною державною адміністрацією.

Відповідно до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Частиною 1 статті 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з частиною 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

За змістом пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

Так, у зв'язку з прийняттям суб'єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, у сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов'язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

Отже, розпорядження Тарутинської РДА № 398/А-2007, згідно з яким зазначеним підприємствам передано в оренду земельні ділянки, є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання.

Враховуючи викладене, позов, предметом якого є визнання недійсним розпорядження органу місцевого самоврядування, яким вирішено питання про передачу в оренду земельних ділянок, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволено, оскільки таке розпорядження органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію внаслідок виконання, а відтак його скасування не породжує наслідків для орендарів земельних ділянок, оскільки у таких осіб виникло право володіння земельною ділянкою, і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Отже, Одеський апеляційний господарський суд дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання недійсним розпорядження Тарутинської РДА № 398/А-2007.

За таких обставин постанову Вищого господарського суду України від 23 березня 2016 року слід скасувати, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19 січня 2016 року залишити в силі.

Керуючись статтями 11116, 11123, 11124, 11125 ГПК, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області задовольнити частково.

Постанову Вищого господарського суду України від 23 березня 2016 року скасувати, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19 січня 2016 року у справі № 916/876/13 залишити в силі.

Постанова є остаточною і може бути оскаржена тільки з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 1 статті 11116 ГПК.

Головуючий В.П. Барбара

Судді: І.С. Берднік Т.Є. Жайворонок П.І. Колесник О.І. Потильчак