РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2016Справа №910/8049/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторинг Про»

До Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»

Про стягнення 180 189,07 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники учасників судового процесу:

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторинг Про»: ОСОБА_1 представник за довіреністю № б/н від 14.03.16.

Від відповідача: не зявився

Від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування»: ОСОБА_2 представник за довіреністю № 08/06-16_Є від 08.06.16.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення 250 106,11 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.16. порушено провадження у справі № 910/8049/16 та призначено її до розгляду на 24.05.16.

За результатами судового засідання 24.05.16. розгляд справи було відкладено на 09.06.16., про що судом було прийнято відповідну ухвалу.

В судовому засіданні 09.06.16. позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої він просить суд стягнути з відповідача на свою користь 180 189,07 грн. за Договором про виплату страхового відшкодування № 12-06/15 від 12.06.15.

Вказану заяву було прийнято судом, внаслідок чого має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.16. розгляд справи було відкладено на 21.06.16.

В судовому засіданні 21.06.16. позивачем було подано письмові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.16. розгляд справи було відкладено на 14.07.16.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.16. на підставі ст. 69 ГПК України було продовжено строк вирішення спору в даній справі на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.16. здійснено процесуальне правонаступництво позивача у справі № 910/8049/16 Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» та замінено його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторинг Про» (ідентифікаційний код 39030472).

Позивачем в судовому засіданні 14.07.16. підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 14.07.16. вкотре не зявився, вимоги ухвал суду в даній справі не виконав, письмового відзиву на позов та доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав, заяв чи клопотань не подав і не надіслав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Повідомлення про вручення ухвал суду відповідачу наявні в матеріалах справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/8049/16.

В судовому засіданні 14.07.16. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

12.06.15. між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» (далі Кредитор) та відповідачем (далі Боржник) було укладено Договір про виплату страхового відшкодування № 12-06/15 (далі Договір) умовами якого (пункти 1-3) сторонами було погоджено Реєстр, сформований на підставі заявлених Кредитором та визнаних Боржником вимог про виплату страхового відшкодування, який є невідємною частиною цього Договору. Кредитором згідно з умовами договорів добровільного страхування наземного транспорту, укладених ним, як страховиком та його страхувальниками, на виконання вимог чинного законодавства України, було сплачено загальну суму страхового відшкодування, за страховими випадками, інформацію про які закріплено в Реєстрі. На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 Цивільного кодексу України, до Кредитора, після виплати страхових відшкодувань згідно з Реєстром, перейшло право вимоги до Боржника в загальному розмірі (з врахуванням лімітів відповідальності за шкоду, заподіяну майну, страховика - АТ «УОСК») 440 421,15 грн. В зв'язку з вищевказаними обставинами Договором Кредитор і Боржник домовились про наступне: загальна сума страхового відшкодування, узгоджена між АТ «УОСК» та ТДВ «СК «ВіДі-Страхування», з вирахуванням франшизи, становить 377 990,00 грн.; станом на дату підписання цього Договору, Боржником на користь Кредитора за страховими випадками, зазначеними в Реєстрі, сплачено страхового відшкодування в . розмірі 45 391,64 грн.; сума і до виплати Боржником з вирахуванням франшизи становить 332 598,36 грн., за умови дотримання строків оплати визначених у цьому Договорі. Після оплати загальної суми страхового відшкодування у розмірі вказаному у п.п. 3 п. 3 цього Договору, ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» не матиме жодних претензій до АТ «УОСК» по страховим випадкам, зазначеним у Реєстрі; у разі невиконання або неналежного виконання АТ «УОСК» умов, встановлених п.п. 3 п. 3 Договору, ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» залишає за собою право звернутися до суду за захистом своїх прав з вимогою стягнути з АТ «УОСК» суми страхових відшкодувань по страховим випадкам, зазначеним у Реєстрі, в розмірі, передбаченому п. 2 цього Договору, з урахуванням п.п. 2.3 п. 3 Договору.

У відповідності до п. 4 Договору, за домовленістю сторін встановлено такий порядок розрахунків між ними: виплата загальної суми страхового відшкодування, згідно з Реєстром, у розмірі, визначеному в п.п. 3 п. 3 цього Договору проводиться протягом 6 (шести) календарних місяців з дня підписання цього до говору, щомісячно рівномірними частинами.

09.03.16. Боржник і Кредитор уклали Додаткову угоду № 1 до Договору про наступне: сторонами було погоджено Додаток № 1 до Додаткової угоди № 1 до Договору, сформований на підставі заявлених Кредитором та визнаних Боржником вимог про виплату страхового відшкодування, який є невідємною частиною Додаткової угоди № 1 до Договору. Сторони дійшли взаємної згоди викласти п. 2 Договору про виплату страхового відшкодування № 12-06/15 від 12 червня 2015 року в наступній редакції: «Кредитором згідно з умовами договорів добровільного страхування наземного транспорту, укладених ним, як страховиком та його страхувальниками, на виконання вимог чинного законодавства України, було сплачено загальну суму страхового відшкодування за страховими випадками, інформацію про які закріплено в Реєстрі та Додатку № 1 до Додаткової угоди № 1 до Договору. На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 Цивільного кодексу України, до Кредитора, після виплати страхових відшкодувань згідно з Реєстром та Додатком № 1 до Додаткової угоди № 1 до Договору, перейшло право вимоги до Боржника в загальному розмірі (з врахуванням лімітів відповідальності за шкоду, заподіяну майну, страховика - АТ «УОСК») 475 243, 08 грн.». Сторони дійшли взаємної згоди викласти п. 3 Договору в наступній редакції: загальна сума страхового відшкодування, узгоджена між АТ «УОСК» та ТДВ «СК «ВіДі-Страхування», з вирахуванням франшизи, становить 377 990,00 грн. Додатково в період дії Договору у Кредитора виникли додаткові вимоги по виплаті страхового відшкодування до Боржника по полісам обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які відображені в Додатку № 1 до Додаткової угоди № 1 до Договору на загальну суму 30 827,40 грн. Станом на дату підписання Договору, Боржником на користь Кредитора за страховими випадками, зазначеними в Реєстрі, було сплачено страхове відшкодування в розмірі 45 391,64 грн. Станом на дату підписання Додаткової угоди № 1 до Договору, Боржником на користь Кредитора за страховими випадками, зазначеними в Реєстрі, сплачено страхове відшкодування в розмірі 179 745,33 грн. Сума до виплати Боржником з вирахуванням франшизи, та врахуванням п.п. 1 та п.п 2 п. 3 Договору, становить 183 680,43 грн., за умови дотримання строків оплати визначених у цьому Договорі. Після оплати загальної суми страхового відшкодування у розмірі вказаному у п.п. 3 п. 3 Договору, ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» не матиме жодних претензій до АТ «УОСК» по страховим випадкам, зазначеним у Реєстрі та Додатку № 1 до Додаткової угоди № 1 до Договору; У разі невиконання або неналежного виконання АТ «УОСК» умов, встановлених п.п. 3 п. 3 цього Договору, ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» залишає за собою право звернутися до суду за захистом своїх прав з вимогою стягнути з АТ «УОСК» суми страхових відшкодувань по страховим випадкам, зазначеним у Реєстрі та Додатку № 1 до Додаткової угоди № 1 до Договору, в розмірі, передбаченому п. 2 цього Договору за мінусом сплачених сум згідно з п.п. 2 п. 3 Договору. Сторони дійшли взаємної згоди внести зміни до п. 4.1 Договору та викласти його в наступній редакції: «Виплата загальної суми страхового відшкодування, згідно з Реєстром та Додатком № 1 до Додаткової угоди № 1 до Договору, у розмірі, визначеному в п.п. 3. п. 3 цього Договору проводиться протягом 4 (чотирьох) календарних місяців з дня підписання Додаткової угоди № 1 до Договору, рівномірними частинами по 45 920,11 грн. Сторони дійшли взаємної згоди внести зміни до п. 6.1 Договору та викласти його в наступній редакції: «Здійснити виплату загальної суми страхового відшкодування, з вирахуванням франшизи, в розмірі 183 680,43 грн. у повному обсязі в строки, зазначені у п. 4.1 цього Договору на користь ТДВ «СК «ВіДі-Страхування».».

30.05.16. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторинг Про» (далі Фактор) та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» (далі Клієнт) було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 1/30.05.16 (далі договір факторингу), відповідно до умов якого (п. 1.1) Клієнт передає Фактору, а Фактор приймає і зобовязується оплатити Клієнтові усі права вимоги за грошовими зобовязаннями, що перейшли до Клієнта, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договорами страхування (далі Регресні вимоги). Перелік таких вимог визначається згідно Додатку № 1до Договору.

В силу договору факторингу Фактор займає місце Клієнта (як Кредитора) по всім Регресним вимогам Клієнта згідно Додатку № 1до Договору, у тому числі права одержання від боржників сум основного договору, відсотків, неустойок в повному обсязі. Права за Регресними вимогами переходять від Клієнта до Фактора з моменту повного виконання Фактором (п. 1.2 договору факторингу).

Як вбачається з Додатку № 1 до договору факторингу, Клієнт передав Фактору права вимоги до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на загальну суму 180 189,07 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові, при цьому, відповідно до ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Отже, за приписами зазначених норм, уступка первісним кредитором права вимоги до його боржника новому кредиторові здійснюється у тій самій формі, на тих самих умовах і у тому саме обсязі, що і основне зобовязання, яке існувало на момент переходу прав, і такі права мають бути підтверджені належними документами.

Як вбачається з матеріалів справи, Клієнт відступив Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторинг Про» право вимоги, що виникло на підставі Договору про виплату страхового відшкодування № 12-06/15 від 12.06.15. з додатковою угодою № 1 від 09.03.16. до нього та Додатком № 1.

Оскільки відповідачем порушено умов Договору та Додаткової угоди до нього та не перераховано належні до сплати суми страхового відшкодування, то вказане зумовило виникнення спору в даній справі про стягнення 180 189,07 грн. грошових коштів за Договір про виплату страхового відшкодування № 12-06/15 від 12.06.15.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.12. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному зясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обовязок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно зясувати обставини, які мають значення для справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач у судові засідання не з'являвся, відзив на позов, а також заперечень щодо заявлених позивачем доводів суду не надав.

За таких обставин, позов про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» 180 189,07 грн. судом задовольняється в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145; ідентифікаційний код 23734213) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторинг Про» (36008, м. Полтава, вул. Ветеринарна, б. 22; ідентифікаційний код 39030472) грошові кошти у сумі 180 189 (сто вісімдесят тисяч сто вісімдесят девять) грн. 07 коп. та 2 702 (дві тисячі сімсот дві) грн. 84 коп. судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.07.16.

Суддя Т.М. Ващенко