ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2016 р. Справа № 925/556/16

Господарський суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Єфіменка В.В.,

з секретарем судового засідання Макарченко Н.П.;

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області в м. Черкаси справу

за позовом Комунального підприємства Придніпровська служба утримання будинків Черкаської міської ради, м.Черкаси

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Черкаси

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачем заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача 15 567,00 грн. як зайво сплачених коштів та витрат по сплаті судового збору в сумі 1378 грн.

Позовні вимоги вмотивовано зокрема тим, що 06.04.2016 позивачу було вручено акт ревізії фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради за період з 01.07.2012 по 30 11 2015 (№06-16/06 від 30.03.2016) Державної фінансової інспекції в Черкаській області (далі - Акт), згідно якого було виявлено порушення в частині договірних відносин між КП Придніпровська СУБ» та відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач відзиву на позов суду не надав, його представник в судове засідання повторно не зявився, про причини незявлення суд не повідомив. Вимоги суду, викладені в ухвалах від 30.05.2016 та від 14.06.2016 відповідач не виконав.

З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що місцезнаходження відповідача: 18005, АДРЕСА_1.

Копія позовної заяви з доданими до неї матеріалами та ухвали суду від 30.05.2016 та від 14.06.2016 надсилалися відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві: 18005, АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

За змістом ст.64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Суд приходить до висновку, що судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи.

Справа розглядається в порядку передбаченому ст.75 ГПК України за наявними матеріалами.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, приходить до наступного.

За приписами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2010 між позивачем і відповідачем був укладений договір підряду №15, відповідно умов якого відповідач зобов'язувався на власний ризик виконати роботи з поточного ремонту житлового фонду, який перебуває на балансі та обслуговуванні позивача, а також іншого обладнання та елементів благоустрою, а позивач зобовязався вчасно їх оплатити (а.с.11-12).

Відповідно до п.1.2.4.2 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Черкаській області на ІV квартал 2015 року фахівцями Державної фінансової інспекції в Черкаській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності позивача комунального підприємства Придніпровська служба утримання будинків Черкаської міської ради з питань фінансово-господарської діяльності за період з 01.07.2012 по 30.11.2015, за результатами якої складно акт №06-16/06 від 30.03.2016 та встановлено порушення у правовідносинах з відповідачем.

Інспекцією 13.04.2016 направлено вимогу позивачу №23-06/27-2307, в якій зазначалося про необхідність КП Придніпровська СУБ усунути виявлені порушення законодавства, у тому числі відшкодувати збитки, завдані зазначеними порушеннями, в установленому законом порядку.

25.04.2016 позивачем було направлено відповідачу претензію № 1660, в якій позивач посилався на вищевказаний Акт ревізії з вимогою перерахувати позивачу 15567 грн., оскільки в порушення вимог ч.1 ст.9 Закону № 996, п.3.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, при відсутності первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій в бухгалтерському обліку підприємства за 30.06.2012 відображено факт надання відповідачем послуг з ремонту житлового фонду на суму 15567 грн.

Відповідач на вищевказану претензію позивача не відреагував.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобовязань послуг, що виникли із договору від 01.03.2013 №20 про надання послуг спрямовані на погашення заборгованості споживачів житлово-комунальних послуг перед замовником (боржники), вимоги позивача та заперечення відповідача витікають із суті їх прав та обовязків за цим договором.

Згідно з ст. 11 ч.ч. 1, 2 п. 1 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки; підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обовязків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обовязки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобовязання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобовязання, відповідальність за порушення зобовязання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України, про послуги главою 63 ЦК України.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

За змістом статей 193, 202 ГК України, ст. ст. 509, 525, 526, 598, 599 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України: порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання); у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Акт приймання виконаних робіт за договором за червень 2012 року (а. с. 13-14), підписані його сторонами без зауважень та скріплений печатками, що свідчить про виконання сторонами обовязків по договору.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту звернення позивача до відповідача з ініціативою внесення змін до договору щодо ціни чи умов оплати в передбаченому ст. 188 ГК України порядку. Матеріали справи не містять також даних про те, що договір в частині визначення ціни визнано у встановленому законом порядку недійсним повністю або частково з підстав її завищення, або що до нього внесено відповідні зміни тощо.

Вищевказаний договір підряду є укладеним та виконаний обома сторонами.

Завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі як підстава виникнення цивільних прав та обовязків (господарських зобовязань) передбачена ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України і має доводитися позивачем в порядку визначеному ГПК України..

Ст.22 ЦК України передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч. 1 цієї статті особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, відповідно до ч. 2 цієї статті, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Цивільним кодексом України відшкодування шкоди віднесено до недоговірних зобовязань підрозділ 2, глава 82. За їх змістом майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала шляхом відшкодування її в натурі або відшкодуванням завданих збитки у повному обсязі (ч. 1 ст. 1166, ст. 1192 ЦК України).

Ст.147 Господарського кодексу України визначені гарантії та захист майнових прав субєктів господарювання. Згідно з частиною 3 цієї статті, збитки, завдані суб'єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону.

Суд приходить до висновку, що заявлена позивачем до стягнення сума у виді зайво сплачених коштів за виконані роботи в загальній сумі 15567 грн. не містить ознак збитків, оскільки відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства та договору сторони виконали договірні зобовязання в повному обсязі, претензій один до одного не мали.

Інших доказів позивач суду не подав.

Акт ревізії не містить посилань на первинні фінансові документи і не може бути визнаним в якості належного і допустимого доказу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 №765 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фінансової інспекції шляхом перетворення територіальних органів Головного контрольно-ревізійного управління.

07.12.2011 головою Державної фінансової інспекції України затверджено Положення про Державну фінансову інспекцію в Черкаській області, основним завданням якої є реалізація повноважень Держфінінспекції на території Черкаської області. Інспекція, відповідно до покладеного на неї завдання, зокрема, здійснює державний фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, вживає в установленому порядку заходів щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб.

На підставі п.п. 10, 13 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, органу державного фінансового контролю надається право: звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Ч.1 ст. 13 цього ж Закону передбачено, що дії або бездіяльність посадових осіб органу державного фінансового контролю можуть бути оскаржені в судовому або адміністративному порядку.

Відповідно до п. 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією (далі - ДФІ), її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року №550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Таким чином, якщо Державною фінансовою інспекцією в Черкаській області дійсно виявлені збитки, заподіяні державі, то вони можуть бути відшкодовані за позовом ДФІ до їх заподіювача.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Вищого господарського суду України від 05.11.2014 у справі №925/891/14.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів заявлених ним вимог і у позові необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 денного строку в порядку, визначеному ГПК України з дня складення повного тексту рішення.

Рішення складено 18.07.2016.

Суддя В.В.Єфіменко