ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.07.16р. Справа № 904/5252/16

За позовом П.-1: Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА", 51914, м. Кам'янськ, вул. Тритузна (Петровського) 168

П.-2: Дніпродзержинської місцевої прокуратури, 51925, м. Кам'янськ, вул. І. Ясюковича (Губи), 2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕЛЛА", 51922, м. Кам'янськ, вул. Звенигородська (Бойко), 17

про спонукання до виконання мирової угоди

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача-1 ОСОБА_1 - представник за довіреністю № 0001.0194 від 09.06.2016 року

від позивача-2 не з'явився

від відповідача ОСОБА_2 - представник за дорученням № 222 від 04.07.2016 року

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА" та Дніпродзержинська місцева прокуратура звернулися до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕЛЛА" про спонукання до виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2011 р. за № 5005/2152/2011 шляхом стягнення з відповідача заборгованості в сумі 132 928,48 грн., судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним: ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2011 р. у справі № 5005/2152/2011 затверджено мирову угоду, за умовами якої відповідач зобовязувався виплатити заборгованість у сумі 235 975,50 грн., що утворилася за договором про виконання робіт № 00.01.0489 від 01.08.2008 р. на протязі 40 місяців з моменту затвердження ухвали судом.

Однак, внаслідок невиконання відповідачем (боржником) умов мирової угоди, заборгованість станом на момент звернення до суду становить 132 928,48 грн. Оскільки ухвала про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" та не є виконавчим документом, позивач просить зобов'язати відповідача виконати її в примусовому порядку.

Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, несплату заборгованості за мировою угодою пояснює скрутним фінансовим становищем, просив суд розстрочити оплату заборгованості по мировій угоді на 12 місяців.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2011 р. у справі № 5005/2152/2011 затверджено мирову угоду.

Згідно п. 1 мирової угоди, відповідач зобов'язувався сплатити позивачу заборгованість у розмірі 235 975,50 грн. рівними частинами на протязі 40 місяців з моменту затвердження ухвалою суду даної мирової угоди.

Сплата вказаного боргу буде проводитись рівними частинами, по 5 899,38 грн. щомісяця, до 20-го числа кожного місяця, наступного за місяцем, у якому була винесена ухвала про затвердження мирової угоди (п. 3 мирової угоди).

Станом на 14.06.2016 р. у відповідача (боржника) перед позивачем-1 існує заборгованість у розмірі 132 928,48 грн.

Таким чином, відповідач не виконує належним чином умови мирової угоди щодо погашення заборгованості.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно

до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно ч.ч. 3, 4 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України мирова угода може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмету позову. Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Ухвала господарського суду є виконавчим документом згідно з п.2 ч.2 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження" і як виконавчий документ повинна містити у своїй резолютивній частині не лише вказівку про затвердження мирової угоди, а й інші передбачені законодавством (статтею 86 Господарського процесуального кодексу України та статтею 18 названого Закону) ознаки і відомості, зокрема, щодо умов розміру і строків виконання зобовязань сторін мирової угоди, яка затверджена господарським судом.

За умов недодержання відповідних вимог ухвала суду про затвердження мирової угоди не може вважатись виконавчим документом, що підлягає виконанню державною виконавчою службою.

Мирова угода за своєю правовою природою у відповідності з нормами Цивільного кодексу України є правочином, що згідно ст. 629 цього Кодексу підлягає обовязковому виконанню. Заінтересована сторона (стягувач) не позбавлена права звернутись до господарського суду з позовною заявою про спонукання до виконання мирової угоди, оскільки згідно з вимогами ст.16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів сторони є примусове виконання обовязку в натурі.

Відповідно до п. 3.19 постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України сулами першої інстанції " у разі ж ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди:

- якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", то вона є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 17 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах;

- якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про зобов'язання виконати мирову угоду, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди.

Згідно умов мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2011р., відповідач зобов'язувався погасити заборгованість перед позивачем в сумі 235 975,50 грн. згідно узгодженого графіку з кінцевим строком виконання - серпень 2014 р.

Відповідач свої зобов'язання перед позивачем щодо оплати згідно умов вищезазначеної мирової угоди не виконав і станом на момент розгляду судом справи заборгованість відповідача перед позивачем складає 132 928,48 грн.

Як вбачається, ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2011 р. у справі № 5005/2152/2011, якою затверджена мирова угода сторін, не передбачає заходів примусового виконання, що не відповідає вимогам ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", та не є виконавчим документом для її виконання державною виконавчою службою, тому є правомірним позов про спонукання до виконання зазначеної мирової угоди відповідачем (боржником) по сплаті суми заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про доведеність позивачем факту порушення його прав та наявності підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір стягується з відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Спонукати Товариство з обмеженою відповідальністю "Стелла" (51922, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Звенигородська (Бойко), 17, ) виконати умови мирової угоди від 28.04.2011 р., затвердженої ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2011 р. по справі №5005/2152/2011.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Стелла (51922, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Звенигородська (Бойко), 17, ) на користь Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА" (51914, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Тритузна (Петровського), 168, ) суми заборгованості у розмірі 132 928 грн. (сто тридцять дві тисячі девятсот двадцять вісім грн.) 48 коп., 1 993 (одна тисяча девятсот девяноста три) грн.. 93 коп. судового збору, видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 12.07.2016 року

Суддя ОСОБА_3