ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2016 р. Справа № 923/632/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. при секретарі Чернявській О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу порушену

за позовом ОСОБА_1 місцезнаходження: АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1

до Публічного акціонерного товариства "Херсонський завод карданних валів" місцезнаходження: вул. Червонопрапорна , 26, м. Херсон,

про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в сумі 14502,15 грн.

за участю

представників сторін:

від позивача : ОСОБА_1 посп. НОМЕР_2 від 30.08.2006р. видан. Блозерським РВ УМВС України в Херсонській області

від відповідача : не прибув

в с т а н о в и в:

15 червня 2016р. Позивач, ОСОБА_1, звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом до Відповідача - Публічного акціонерного товариства "Херсонський завод карданних валів" м. Херсон, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.12.2015р. по 17.05.2016р. у сумі 14502,15грн.

Позов подано саме до господарського суду Херсонської області, оскільки ухвалою від "05" травня 2014 р. господарський суд Херсонської області порушив справу про банкрутство Відповідача - Публічного акціонерного товариства "Херсонський завод карданних валів", місцезнаходження вул. Червонопрапорна, буд.26, м. Херсон, .

Суди керуються приписами пункту 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яким встановлено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до Боржника, у тому числі вимоги про стягнення заробітної плати.

Ухвалою від 17.06.2016р. суд прийняв позовну заяву та порушив провадження у справі, призначив справу до розгляду на "08" липня 2016 р.

Цією ж ухвалою суд зобов'язав відповідача супровідним листом до дня судового засідання надати відзив по суті позову з документальним обґрунтуванням можливих заперечень; копії статутних та реєстраційних документів.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, ухвала про призначення засідання направлена сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення. До суду повернулись поштові повідомлення з відмітками пошти про вручення копії ухвали суду про порушення справи позивачу та відповідачу. Докази вручення ухвали сторонам долучені до справи.

У судове засідання представник відповідача не з'явився, про причини неявки не повідомив, витребувані судом документи не надав.

Відсутність представника відповідача у судовому засідання не перешкоджає розгляду справи, оскільки матеріалів справи достатньо для цього за умови його відсутності.

Відповідачем не подано відзив на позовну заяву з відповідними доказами на виконання ухвали суду про порушення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 59 ГПК України, відповідач має право після одержання ухвали про порушення справи надіслати господарському суду відзив на позовну заяву і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Отже, подання відзиву є правом, а не обов'язоком відповідача та суд вправі розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

За таких обставин суд розглядає справу в порядку ст. 75 ГПК України.

Відповідно до ст.4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги i заперечення поданими суду доказами; господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи i правильного застосування законодавства.

Згідно ч.1 ст.4-7 ГПК України судове рішення приймається суддею за результатами обговорення ycix обставин справи, а за ст.43 ГПК України суд повинен оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному i об'єктивному розгляді в судовому процесі всіхобставин справи в їх сукупності, керуючись Законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Всебічно, повно, об'єктивно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов наступних висновків

З 01.09.2009 року Позивач був прийнятий на роботу на посаду начальника лабораторії різання технічного відділу у ВАТ "Херсонський завод карданних валів" (наказ №19 від 31.08.2009 р.), з 01.10.2012р. по 10.10.2013р. працював на посаді начальника технічного відділу (наказ №59 від 01.10.2012 р.).

10.10.2013 р. Позивач розірвав трудовий договір з ПАТ "Херсонський завод карданних валів" за ст.36 п.1 КЗпП України за згодою сторін (наказ №58 від 10.10.2013р.)

17.07.2013 р. по справі № 667/5710/13-ц Комсомольським районним судом м. Херсона винесено судовий наказ, яким стягнуто з ПАТ "Херсонський завод карданних валів" на користь Позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 13123 грн. (заборгованість з листопада 2012 р. по червень 2013 р.). Наказ ПАТ "Херсонський завод карданних валів" виконав лише частково. На день подання позову існує заборгованість за лютий, березень та квітень 2013 р. у сумі 6222 грн.

У день звільнення з роботи 10.10.2013 р. Відповідач відмовився провести залишковий розрахунок, посилаючись на відсутність грошових коштів.

Позивач вважає дії Відповідача незаконними, оскільки у відповідності з ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Згідно з ч. І ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

20.11.2013 р. по справі 667/8877/13-ц Комсомольським районним судом м. Херсона винесено рішення, яким стягнуто з ПАТ "Херсонський завод карданних валів" на користь Позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату за серпень, вересень, жовтень 2013.р. у сумі 3977,66 грн. та середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні у сумі 4710,47 грн. Проте остаточний розрахунок так і не був проведений.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 03.12.2015р. у справі № 923/1853/15 стягнуто з ПАТ "Херсонський завод карданних валів" на корись ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.11.2013р. по 03.12.2015р. у сумі 66631,5 грн.

Зазначене рішення відповідачем не оскаржувалось та набуло чинності.

Таким чином позивачем подано аналогічний позов про стягнення заборгованості час затримки розрахунку при звільненні але за інший період з 03.12.2015р. по 17.05.16р.

У позовній заяві Позивач просив стягнути з ПАТ "Херсонський завод карданних валів" на свою користь середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку з 03.12.2015 р. по день фактичного розрахунку 17.05.2016р. тобто за 111 робочих днів.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено поняття і види доказів Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово. Статтею 33 ГПК України встановлено обов'язок доказування і подання доказів, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Докази мають бути належними і допустимими. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до статті 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 115 Кодексу законів про працю України (вподальшому - КзпП України) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст.117 КЗпП України за затримку розрахунку при звільненні Відповідач повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Зважаючи на те, що Відповідач не виплатив повністю заробітну плату, що належала Позивачу на день звільнення, Позивач , відповідно до ст.221, 233 КЗпП України звернувся за захистом своїх прав до суду.

Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України від 13.01.2004 № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713, вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні прирівняні до заробітної плати.

Згідно ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від нього.

З урахуванням наданих відповідачем довідок щодо розміру заборгованості по заробітній платі, належній до виплати позивачу, а також довідки щодо розміру середньогодинної заробітної плати з виключенням сум відрахування на податки, збори та інші обов'язкові платежі позивачем здійснено розрахунок суми заборгованості.

За правилами п. 8 розділу 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 8 лютого 1995 р. N 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно п. 3 розділу 3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 8 лютого 1995 р. N100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Як зазначено в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N13 від 24.12.99 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до ст. 161 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 цього Кодексу.

Як вбачається зі ст. 16 Податкового кодексу України, розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого з джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем).

Отже, середньоденна заробітна плата Позивача (без податків та зборів) становить 130,65 грн. Кількість днів прострочи за час затримки розрахунку при звільненні з 03.12.2015р. по 17.05.2016р. становить 111 днів. Сума заборгованості з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить :

130,65грн. х 111 днів = 14502,15грн.

Таким чином суму заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача за час затримки розрахунку з позивачем при звільненні за вказаний період становить 14502,15 грн.

Відповідно до частини 4 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

За таких обставин суд, повністю задовольняючи заявлений позов, стягує з відповідача в доход бюджету судових збір пропорційно розміру задоволених вимог, тобто, у розмірі 100 %. Мінімальний розмір судового збору при поданні заяви до господарських судів України, відповідно до ст. 2 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011р. ( зі змінами від 03.09.2015р.) № 3674 - VI, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

В судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення, роз'яснив порядок отримання судового рішення та його оскарження.

Керуючись ст. ст. 1, 2 , 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 116, 117 КЗпП України, ст. ст. 1, 10 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом " , суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Херсонський завод карданних валів" ( місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Червонопрапорна, 26 , ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.12.2015р. по 17.15.2016р. у сумі 14502 ( чотирнадцять тисяч п'ятсот дві ) грн. 15 коп.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Херсонський завод карданних валів" (місцезнаходження: 73000, вул. Червонопрапорна, 26, м. Херсон, ) в доход спеціального фонду державного бюджету на р/р № 3002 в ГУДКСУ у Херсонській області МФО 852010 одержувач УДКСУ у місті Херсоні, призначення платежу - судовий збір код 03500045, код класифікації доходів бюджету 22030101- судовий збір в сумі 1378 ( одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Херсонської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня підписання даного рішення, згідно ст. 93 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11.07.2016р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна