РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2016Справа №910/8172/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "УПІ - Магістраль", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

про стягнення 66 662,61 грн.

Суддя Комарова О.С.

Представники сторін:

від позивача Король С.О. (представник за довіреністю)

від відповідача Слюсар М.М. (представник за довіреністю)

В судовому засіданні 19 липня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "УПІ - Магістраль", 04.05.2016 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою б/н від 28 квітня 2016 року до відповідача, Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", про стягнення 66 662,61 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідності із залізничною накладною №34474940 від 05.05.2015 року зі станції відправлення - Глухів Південно-Західної залізниці для вантажоодержувача - ТОВ «ТІС- Міндобрива» на станцію призначення - Чорноморська-Експорт Одеської залізниці в вагонах №№ 95647228, 95530747, 95654315, 95797510, 95525846, 95799425, 95523759, 95679254 було відправлено вантаж - зерно кукурудзи насипом. Під час переваження вагонів на станції призначення - Чорноморська-Експорт Одеської залізниці на 150-тонних залізничних вагах ВВЕТ-150, № невідомий (із розчепленням вагонів з обох сторін) комісією у складі експерта Одеської регіональної Торгово-промислової палати та представника ТОВ «УПІ - Магістраль» було виявлено невідповідність фактичної маси брутто вагонів із масою брутто вагонів, вказаної у накладній № 34474940, що підтверджується актом експертизи № УТЕ-659 від 12.05.2015 року. Вартість недостачі вантажу склала 66 662,61 грн., у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача зазначеної суми збитків. Разом з тим, на залізничній накладній №34474940 від 05.05.2015 року міститься переуступний підпис засвідчений печаткою вантажоодержувача - ТОВ „ТІС-Міндобрива" про передачу права на пред'явлення претензії та звернення з позовом вантажовідправнику - ТОВ "УПІ - Магістраль"

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2016 року порушено провадження у справі № 910/8172/16 та призначено розгляд справи на 24.05.2016 року.

Через відділ діловодства суду від 20.05.2016 року від представника позивача надійшли письмові пояснення, які було долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2016 року судом, за клопотанням представника позивача, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, розгляд справи відкладено на 05.07.2016 року.

Через відділ діловодства суду від 04.07.2016 року від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення, які було долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 05.07.2016 року оголошено перерву до 19.07.2016 року.

Через відділ діловодства суду 18.07.2016 року від представника позивача надійшли заперечення на відзив, які було долучено судом до матеріалів справи.

В судове засідання 19.07.2016 року представники сторін з'явились. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та дав пояснення по суті спору, а також подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та дав пояснення по суті спору, а також подав клопотання приєднання доказів до матеріалів справи № 14/901 від 15 липня 2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до залізничної накладної №34474940 від 05.05.2015 року зі станції відправлення - Глухів Південно-Західної залізниці для вантажоодержувача - ТОВ «ТІС- Міндобрива» на станцію призначення - Чорноморська-Експорт Одеської залізниці в вагонах №№ 95647228, 95530747, 95654315, 95797510, 95525846, 95799425, 95523759, 95679254 було відправлено вантаж - зерно кукурудзи насипом. Вантаж запломбовано запірно-пломбувальними пристроями відправника, що підтверджується відомістю вагонів до накладної № 34474940 від 05.05.2015 року.

Позивач зазначає, що під час переваження вагонів на станції призначення - Чорноморська-Експорт Одеської залізниці на 150-тонних залізничних вагах ВВЕТ-150, № невідомий (із розчепленням вагонів з обох сторін) комісією у складі експерта Одеської регіональної Торгово-промислової палати та представника ТОВ "УПІ - Магістраль" було виявлено невідповідність фактичної маси брутто вагонів із масою брутто вагонів, вказаної у накладній № 34474940, що підтверджується актом експертизи № УТЕ-659 від 12.05.2015 року, складеного експертом Одеської регіональної Торгово-промислової палати - Литвинюк Л.Ф. на підставі наряду №УТЭ-659 від 08.05.2015 року та заявки № 01/08-05/15 від 08.05.2015 року.

Крім того, як вказує позивач, огляд вагонів та запірно-пломбувальних пристроїв (ЗПП) на кожному вагоні проводився за участі чергового по парку ст. Чорноморська-Експорт Одеської залізниці - ОСОБА_4, про що вказано в акті експертизи № УТЕ-659 від 12.05.2015 року, а зважування вагонів та вантажу проводились за участі посадових осіб ст. Чорноморська-Експорт Одеської залізниці - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про що було складено відповідні акти загальної форми 1054, 1055, 1056, 1057, 1058, 1059, 1060, 1061 від 08.05.2015 року.

За розрахунком позивача, маса відповідальної недостачі, з урахуванням норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто в розмірі 0,5%, що становить 20 741 кг, вартість недостачі вантажу кукурудзи, виявленої у вагонах №№ 95647228, 95530747, 95654315, 95797510, 95525846, 95799425, 95523759, 95679254 становить 66 662,61 грн., виходячи із вартості вантажу 3214,05 грн. за 1 тону.

Також позивач вказує, що з метою досудового врегулювання спору звернувся до Державного підприємства «Одеська залізниця» з претензію № 1 від 09.10.2015 року (вих. № 483 від 09.10.2015 року) про відшкодування шкоди в сумі 66 662,61 грн., спричиненої недостачею вантажу.

В свою чергу, у відповідь на вказану претензію, Державне підприємство «Одеська залізниця» листом за № 73/4 від 28.10.2015 року відмовило в прийнятті претензії до розгляду, на підставі ст. 130 Статуту залізниць України, зокрема, у зв'язку з непред'явленням оригіналу комерційного акту.

При цьому, позивач зазначає, що відповідач зобов'язаний був перевірити масу вантажу на станції призначення та скласти комерційний акт, а нескладання відповідачем комерційного акту свідчить про ухилення останнього від виконання свого обов'язку зі складення комерційного акта або його надання вантажоодержувачу з метою уникнення матеріальної відповідальності і необхідності відшкодування збитків.

Разом з цим, на твердження позивача, сам комерційний акт не є виключною підставою для відповідальності, навіть у випадку коли він мав би складатись обов'язково.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних заперечив посилаючись на те, що вагони №№ 95647228, 95530747, 95654315, 95797510, 95525846, 95799425, 95523759, 95679254 на станцію призначення прибули в технічно справному стані, зі справними ЗПП вантажовідправника, які відповідали документу відправника, що підтверджується відомостями, зазначеними у пам'ятці про подавання вагонів та забирання вагонів, а також актами загальної форми 1054, 1055, 1056, 1057, 1058, 1059, 1060, 1061 від 08.05.2015 року станції Чорноморська Експ. 40300. Крім того, відповідач зазначає, що при проведенні експертизи взагалі не було повідомлено станцію призначення про проведення експертизи, яка фактично відбулась в односторонньому порядку через чотири доби, після одержання вантажу представниками одержувача, у зв'язку з чим, позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Нормами частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

У відповідності з частинами 2 та 3 статті 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Отже, із приписів вищенаведених правових норм випливає, що захист прав особи та законних інтересів здійснюється способом, що визначений законом або договором.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України.

Стаття 623 Цивільного кодексу України зобов'язує сторону, яка порушила зобов'язання відшкодувати завданні у результаті цього збитки.

Суд відзначає, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

протиправної поведінки;

розміру збитків;

причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

вини.

Отже, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і збитками є обов'язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв'язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв'язку.

Тобто, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що збитки стали об'єктивним наслідком поведінки завдавача збитків.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Положеннями ст. 307 Господарського кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Статтею 110 Статуту залізниць передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У відповідності зі статтею 113 Статуту залізниць за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту залізниць).

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

За змістом ст. 115 Статуту залізниць, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

У відповідності з "Загальними положеннями" Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 року, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Статтею 52 Статуту залізниць України визначено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Як вже було встановлено судом, відповідно до залізничної накладної №34474940 від 05.05.2015 року зі станції відправлення - Глухів Південно-Західної залізниці для вантажоодержувача - ТОВ «ТІС- Міндобрива» на станцію призначення - Чорноморська-Експорт Одеської залізниці в вагонах №№ 95647228, 95530747, 95654315, 95797510, 95525846, 95799425, 95523759, 95679254 було відправлено вантаж - зерно кукурудзи насипом. Вантаж запломбовано запірно-пломбувальними пристроями відправника, що підтверджується відомістю вагонів до накладної № 34474940 від 05.05.2015 року.

За твердженням позивача, під час переваження вагонів на станції призначення - Чорноморська-Експорт Одеської залізниці на 150-тонних залізничних вагах ВВЕТ-150, комісією у складі експерта Одеської регіональної Торгово-промислової палати та представника ТОВ "УПІ - Магістраль" було виявлено невідповідність фактичної маси брутто вагонів із масою брутто вагонів, вказаної у накладній № 34474940, що підтверджується актом експертизи № УТЕ-659 від 12.05.2015 року, складеним експертом Одеської регіональної Торгово-промислової палати - Литвинюк Л.Ф. на підставі наряду №УТЭ-659 від 08.05.2015 року та заявки № 01/08-05/15 від 08.05.2015 року.

Як зазначає позивач, вартість недостачі вантажу кукурудзи, виявленої у вагонах №№ 95647228, 95530747, 95654315, 95797510, 95525846, 95799425, 95523759, 95679254 становить 66 662,61 грн., виходячи з маси відповідальної недостачі, з урахуванням норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто в розмірі 0,5%, що становить 20 741 кг, виходячи із вартості вантажу 3214,05 грн. за 1 тону.

Судом встановлено, що в актах загальної форми 1054, 1055, 1056, 1057, 1058, 1059, 1060, 1061 від 08.05.2015 року станції Чорноморська Експ. 40300, складеними ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не зазначено щодо відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв на вагонах №№ 95647228, 95530747, 95654315, 95797510, 95525846, 95799425, 95523759, 95679254 чи їх заміни, як і не виявлено пломб з нечіткими відбитками. Крім того, у вказаних актах також не зазначено будь-яких відомостей щодо наявності технічних несправностей вагонів №№ 95647228, 95530747, 95654315, 95797510, 95525846, 95799425, 95523759, 95679254. При цьому, відповідно до Правил складання актів, відповідна форма акту загальної форми складається у разі відсутності потреби у складанні комерційного акту, або акту іншої спеціальної форми.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.05.2015 року експертом Одеської регіональної Торгово-промисловою палати - Литвинюк Л.Ф. за участю представника ТОВ "УПІ - Магістраль" була проведена експертиза по визначенню кількості кукурудзи зважуванням, про що було складено акт експертизи № УТЕ-659, в якому зазначено, що зовнішнім оглядом експертом встановлено, що на всіх стулках розвантажувальних люків кожного вагона є фрагменти монтажної піни темно-жовтого кольору; кожен вагон був опломбований семи непорушеними ЗПУ вантажовідправника, кількість і контрольні знаки яких відповідають даним пред'явленої накладної; у вагонах №№ 95799425, 95525846 між стулками середнього розвантажувального люка з боку протилежної від штурвалів затиснуті зерна кукурудзи та встановлено наявність сколів фарби; у вагонах №№ 95647228, 95679254 між стулками лівого розвантажувального люка з боку штурвалів затиснуті зерна кукурудзи та встановлено наявність сколів фарби; у вагонах №№ 95654315, 95797510, 95523759 між стулками середнього розвантажувального люка з боку штурвалів затиснуті зерна кукурудзи та встановлено наявність сколів фарби; у вагоні №95530747 між стулками лівого розвантажувального люка з боку протилежної від штурвалів затиснуті зерна кукурудзи та встановлено наявність сколів фарби. Прокидання вантажу у пред'явлених вагонах не виявлено. Огляд ЗПУ на кожному вагоні проводився черговим по парку ст. Чорноморська - ОСОБА_7 в присутності експерта та представника замовника експертизи. Зняття і розкривання вагонів проводилося представником ТОВ «ТІС-Міндобрива» в присутності експерта та представника замовника експертизи. Зняті ЗПУ передані представнику замовника експертизи для відповідального зберігання. Крім того, в акті експертизи також зазначено, що при розкриванні завантажувальних люків експертом встановлено, що в кожному з вагонів №№ 95799425, 95525846 є воронкоподібне поглиблення зерна кукурудзи в бік середнього розвантажувального люка з боку протилежної від штурвалів; у вагонах №№ 95647228, 95679254 є воронкоподібне поглиблення зерна кукурудзи в бік лівого розвантажувального люка з боку від штурвалів; у вагонах №№ 95654315, 95797510, 95523759 є воронкоподібне поглиблення зерна кукурудзи в бік середнього розвантажувального люка з боку від штурвалів; у вагоні №95530747 є воронкоподібне поглиблення зерна кукурудзи в бік лівого розвантажувального люка з боку протилежної від штурвалів. Нестача вантажу становить 23450 кг.

Відповідно до п. 30 Правил видачі вантажів, у разі потреби встановлення розміру або причини недостачі, псування або пошкодження вантажу і суми, на яку знизилась його вартість, залізниця за власною ініціативою або на вимогу одержувача запрошує незалежних експертів, які відповідно до законодавства мають право на проведення експертизи. Експертиза провадиться в присутності начальника станції (його заступника або іншого працівника, уповноваженого начальником станції).

При цьому, суд зазначає, що дослідження експерта Одеської регіональної Торгово-промисловою палати - Литвинюк Л.Ф. здійснено всупереч п.30 Правил видачі вантажів, яким передбачено присутність під час проведення експертизи начальника станції або іншого працівника, уповноваженого начальником станції на участь у проведенні експертизи, оскільки матеріали справи не містять доказів надання черговому по парку ст. Чорноморська - ОСОБА_7 повноважень для участі в експертному дослідження, як і не містять доказів направлення/вручення виклику начальнику станції про проведення експертизи, що є порушенням та недотриманням порядку проведення експертизи.

Відповідно до положень ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Пунктами 2, 3, 4 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855 визначено, що комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин:

- невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах;

- у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

- псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

- повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності:

- утрати документів, прикладених відправником до накладної;

- затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства;

- неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача;

- неочищення зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напіввагонів після наливу і зливу;

- подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані;

- відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (далі - ЗПП) на вагоні (контейнері), якщо в перевізних документах є відмітка про пломби (ЗПП), пошкодження пломб (ЗПП) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками;

- пошкодження або втрата наданих залізницею перевізних пристосувань;

- відмови вантажовласника від підписання: облікової картки виконання плану перевезень вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами);

- самовільного зайняття залізницею вагонів і контейнерів, що належать підприємствам, організаціям, установам або орендовані ними;

- затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил;

- в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

Комерційні акти складаються:

- на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу;

- при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього.

У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона;

- на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом.

У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

В пункті 16 Правил складання актів визначено, що у разі відмови начальника станції від складання комерційного акта (акта загальної форми) або оформлення акта з порушенням цих Правил одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях незагального користування - протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона (контейнера) з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень (далі - Дирекція) безпосередньо або через начальника станції. При поданні скарги через начальника станції або безпосередньо начальнику Дирекції одержувачу видається розписка про прийняття скарги.

В пункті 7 Правил складання актів визначено, що недостача або надлишок вантажу, відвантаженого одним відправником на адресу одного одержувача, який перевозиться навалом, насипом чи наливом з перевалкою чи перевантаженням у дорозі і прибув у непошкоджених вагонах без ознак недостачі, визначається за результатами перевірки усієї партії одночасно виданого вантажу і оформляється одним комерційним актом.

Судом встановлено, що в порушення пункту 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, комерційний акт для засвідчення обставин невідповідності маси вантажу у вагонах №№ 95647228, 95530747, 95654315, 95797510, 95525846, 95799425, 95523759, 95679254, зазначеним у перевізних документах не складався, тоді як, акти загальної форми 1054, 1055, 1056, 1057, 1058, 1059, 1060, 1061 від 08.05.2015 року складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у зв'язку із відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв на вагонах, якщо в перевізних документах є відмітка про пломби (ЗПП), пошкодження пломб (ЗПП) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками.

При цьому, доказів звернення позивача до Дирекції залізничних перевезень чи до начальника станції Чорноморська-Експорт Одеської залізниці зі скаргою щодо нескладання комерційного акту, в розумінні приписів пункту 16 Правил складання актів, матеріали справи не містять.

Водночас, як зазналось судом вище, в акті експертизи № УТЕ-659 від 12.05.2015 року експерта Одеської регіональної Торгово-промисловою палати - Литвинюк Л.Ф. встановлено, що кожен вагон був опломбований семи непорушеними ЗПУ вантажовідправника, кількість і контрольні знаки яких відповідають даним пред'явленої накладної.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 06.03.2013 року у справі №5017/2934/2012.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі коли, зокрема, вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

За умовами ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, як і не надано, в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, належних та допустимих доказів наявності обставин вини перевізника у втраті вантажу, як і наявності самої втрати.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд не знаходить підстав для задоволення даного позову.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 20.07.2016 року.

Суддя О.С. Комарова