КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2016 р. Справа№ 927/63/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Отрюха Б.В.

Михальської Ю.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Люлька О.М. - представник;

від відповідача: Драчук С.В. - представник;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Ківшовата»

на рішення Господарського суду Чернігівської області

від 05.04.2016р.

у справі № 927/63/16 (суддя В.М. Репех )

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Ківшовата»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідленс Агро»

про стягнення 201 011,09 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідленс Агро»

до Приватного сільськогосподарського підприємства «Ківшовата»

про стягнення 721 239, 80 грн.

ВСТАНОВИВ:

22.01.2016р. Приватне сільськогосподарське підприємство "Ківшовата" звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідленс Агро" про стягнення (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 29.02.2016 року) пені в сумі 11201,48 грн., штрафу в сумі 166644,91 грн., плату за користування товарним кредитом в сумі 15844,48 грн., інфляційних втрат в сумі 6527,89 грн., трьох відсотків річних в сумі 792,33 грн. за порушення строків оплати поставленого товару відповідно до договору поставки зерна № 7 від 18.12.2014 року.

10.03.2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фідленс Агро" звернулося до Господарського суду Чернігівської області з зустрічною позовною заявою до Приватного сільськогосподарського підприємства "Ківшовата" про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 721 239,80 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідленс Агро" на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "Ківшовата" пеню в сумі 235,02 грн., штраф в сумі 66 780,21 грн, 60% річних в сумі 3 188,40 грн, трьох процентів річних в розмірі 159,42 грн., інфляційні втрати в сумі 2 468,60 грн, судовий збір в сумі 1 092,47 грн.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами №0908.4/4310/16 та №.0908.4/4306/16.

Відповідач, також, не погодився з рішенням суду першої інстанції та звернувся з апеляційною скаргою.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2016р. апеляційні скарги №0908.4/4306/16 позивача та відповідача були повернуті без розгляду у зв'язку з пропуском строку подання апеляційної скарги та несплатою судового збору відповідно.

Апеляційну скаргу позивача №0908.4/4310/16, подану разом із клопотанням про відновлення строків на апеляційне оскарження, Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2016р. прийнято до провадження та призначено до розгляду на 02.06.2016р.

Позивач у своїй апеляційній скарзі посилається на неправильне застосування судом норм законодавства України.

Апелянт відзначає, що суд, приймаючи рішення у справі, не зміг оцінити докази, які не було доставлено до суду з незалежних від позивача причин, тому суд невірно оцінив наявні матеріали справи та пояснення представника позивача. Крім того, суд не дав належну оцінку податковим накладним, з яких вбачається дата та сума платежу, розмір податку на додану вартість. Апелянт просив рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.04.2016р. скасувати, прийняти нове, яким стягнути з відповідача пеню у розмірі 11 201,48 грн., штраф у розмірі 166 644,48 грн., плату за користування товарним кредитом у розмірі 15 844,48 грн., інфляційні втрати у розмірі 6 527,89 грн., 3% річних у розмірі 792, 33 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2016р. оголошено перерву у судовому засіданні до 16.06.2016р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2016р. оголошено перерву у судовому засіданні до 12.07.2016р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та надавши їм юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія встановила наступне.

18 грудня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фідленс Агро" в особі директора Шевчука А.Я. (надалі - покупець) та Приватним сільськогосподарським підприємством "Ківшовата" в особі директора Винниченка А.В. (надалі - продавець) був укладений договір поставки зерна № 7 (надалі - договір).

Згідно з п. п. 1.1-1.4, 2.2, 3.1, 3.2, 3.8, 3.10, 3.12 договору продавець у визначений сторонами строк передає покупцю у власність зернові та технічні культури в кількості, асортименті, по цінах та на умовах, що обумовлюються в даному договорі або специфікації до нього,а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його.

Термін поставки товару протягом 5 календарних днів з моменту підписання сторонами специфікації до договору.

Поставка вважається здійсненою в момент підписання акту приймання-передавання товару на базисі поставки відповідно до умов договору.

Остаточний розрахунок з продавцем проводиться покупцем на підставі наявності договору складського зберігання зерна, складських документів на зерно, виписаних покупцю, акта приймання - передавання на весь обсяг товару, картки аналізу зерна або посвідчення про його якість, видаткових накладних на товар.

Сторони домовилися, що покупець сплачує продавцю вартість товару протягом 4 місяців, починаючи з 6-го місяця від дати укладання договору, чотирма рівними частинами.

Строк оплати першого платежу починається з 6-го місяця від дати укладання договору. Оплата відбувається в наступні терміни:

- Перший платіж у сумі 1/4 вартості поставленого товару (згідно п. 1.1 Договору) сплачується не пізніше 5-го червня 2015 року;

- Другий платіж у сумі 1/4 вартості поставленого товару (згідно п. 1.1 Договору) сплачується не пізніше 5-го липня 2015 року;

- Третій платіж у сумі 1/4 вартості поставленого товару (згідно п. 1.1 Договору) сплачується не пізніше 5-го серпня 2015 року;

- Четвертий платіж у сумі 1/4 вартості поставленого товару (згідно п. 1.1 Договору) сплачується не пізніше 5-го вересня 2015 року.

Коригування вартості товару стосується лише не сплаченого залишку заборгованості.

Згідно п. 3.4 договору у випадку зміни ціни, по письмовій вимозі продавця, сторони укладають додаткову угоду до цього договору або підписують нову специфікацію, яка є його невід'ємною частиною (згідно правил ІНКОТЕРМС 2010), де вказується вартість всього об'єму поставленого товару з урахуванням нової ціни за 1 метричну тону товару, виражені як в гривні так і в еквіваленті в доларах США, згідно середнього курсу валют міжбанку, який діяв на день коли продавцем обрано вказану ціну.

Пунктом 3.8 договору передбачено, що ціна на товар визначається в гривні та фіксується у відповідному еквіваленті в доларах США із зазначенням курсу долара до гривні, який діяв на день вибору ціни, продавцем згідно середнього курсу міжбанку. В специфікації зазначається як вартість товару в гривні, так і в еквіваленті в доларах США. Якщо ринкова ціна на товар знижується, то продавець має право використовувати для перерахунку будь-яку ціну в еквіваленті долара США, яка була застосована в попередніх періодах і вважати її максимально вигідною для нього. Всі подальші розрахунки можуть вестись по даній ціні, якщо ціна в наступних періодах залишатиметься нижчою від заданої, аж до завершення розрахункового періоду. У випадку підвищення ринкової ціни на товар на чергову дату перегляду ціни покупцем проводиться її перегляд до збільшення, відповідно до вимог п.п. 3.3, 3.4, 3.5 та 3.6 Договору

Сторони домовились, що при складанні рахунку продавець на свій власний розсуд має право брати за основу як ціну, вказану в специфікації в гривнях так і вказану в еквіваленті в доларах США. У випадку, якщо продавець обирає за основу для складання рахунку вартості товару, вказану у специфікації в еквіваленті в доларах США, то вартість товару визначається в еквіваленті відповідно до курсу долара США до гривні, який діяв в день складання рахунку, згідно середнього курсу міжбанку. При цьому загальна вартість товару виражена в еквіваленті в доларах США поділяється на рівні частини та підлягає оплаті відповідно до середнього курсу міжбанку, який діяв в день складання кожного з рахунків (п. 3.9 Договору).

Всі розрахунки між покупцем та продавцем здійснюються виключно в гривні.

Загальна ціна за одну метричну тону товару складається з ціни, яку вибирає продавець відповідно вимог п. 3.3-3-11 Договору та плюс 400 грн. за 1 метричну тону, яка сплачується покупцем протягом 5-ти днів з моменту отримання товаросупровідних документів на поставлений товар згідно базису поставки.

18.12.2014 року між сторонами була підписана додаткова угода до договору № 7. Відповідно до даної додаткової угоди Розділ 3 "Порядок розрахунків" доповнено п. 3.13: "Продавець зобов'язується сплачувати додатково 7,7743 % (коефіцієнт 1,07743) від вартості товару обумовленої згідно п. 3.-3.11 договору."

Розділ 6 "Відповідальність сторін" доповнено п. 6.9 такого змісту: "У випадку порушення покупцем строків оплати, обумовлених у договорі, він (покупець) одноразово сплачує продавцю штраф у розмірі 30,0% від суми невиконаного або неналежного виконання зобов'язання".

27.01.2015 р. між сторонами була підписана cпецифікація № 1 до Договору №7 на поставку соняшника в кількості 199,08 кг, на загальну суму 1 572 731,20 грн.

Визначено ціну 1 т. товару у іноземній валюті, що складає 484,66 долара США та визначено курс гривні до іноземної валюти, що складає 16,30 грн. за 1 долар США.

Розрахунки для оплати товару надаються у строки, визначені п. 3.2 договору.

Ціна розраховується відповідно до п. 3.9 договору та з урахуванням коефіцієнта 1,07743, вказаного у додатковій угоді до договору.

На виконання умов договору № 7 позивачем було поставлено відповідачу зерно соняшника відповідно наступних видаткових накладних:

-№16 від 25.12.2014 року на суму 317953,79 грн.;

-№17 від 25.12.2014 року на суму 327 052,11 грн.;

-№18 від 25.12.2014 року на суму 263526,34 грн.;

-№19 від 26.12.2014 року на суму 227295,53 грн.;

-№20 від 26.12.2014 року на суму 242242,77 грн.;

-№21 від 26.12.2014 року на суму 239155,84 грн.;

-№17 від 25.12.2014 року на суму 327052,11 грн.;

Всього позивачем було поставлено відповідачу товару на загальну суму 1 617 226,38 грн.

Поставлений товар був отриманий директором ТОВ "Фідленс Агро" Шевчуком А.Я. на підставі довіреності на отримання товару № 1349 від 24.12.2014р., що підтверджується підписом, а також відтисками штампів підприємства на відповідних видаткових накладних.

Відповідач розрахувався з позивачем за поставлений товар в сумі 2 630 247,13 грн, що підтверджується платіжними дорученнями.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач розраховувався з позивачем за поставлений товар несвоєчасно всупереч строкам, визначеним умовами договору. Умовами договору передбачено, що відповідач повинен сплатити Позивачу 1/4 вартості товару до 05.06.2015 року, до 05.07.2015 року, 05.08.2015 року, до 05.09.2015 року. Пунктом 3.12. договору передбачено, що відповідач повинен сплатити позивачу 400 грн за 1 метричну тону товару протягом 5-ти днів з моменту отримання товаросупровідних документів на поставлений товар.

Так, 19.01.2015 року був здійснений платіж на суму 196 980,00 грн;

23.01.20145 року на суму 196 980,00 грн;

05.06.2015 року на суму 425 584,63 грн;

12.06.2015 року на суму 170 000,00 грн;

06.07.2015 року на суму 97 602,00 грн;

06.07.2015 року на суму 208 000,00 грн;

06.07.2015 року на суму 73 000,00 грн;

06.07.2015 року на суму 57 000,00 грн;

06.07.2015 року на суму 114 000,00 грн;

10.08.2015 року на суму 100 000,00 грн;

17.08.2015 року на суму 300 000,00 грн;

17.08.2015 року на суму 173 100,50 грн;

18.09.2015 року на суму 100 000,00 грн;

18.09.2015 року на суму 100 000,00 грн;

25.09.2015 року на суму 318 000,00 грн.

З них 291 780,95 грн позивач повернув. Таким чином, фактично, оплачено товар на суму 2 338 466,18 грн.

28.10.2015 року, тобто після здійснення розрахунку, ПСП "Ківшовата" на адресу ТОВ "Фідленс Агро" направило протоколи узгодження договірної ціни до договору поставки зерна № 7 від 18.12.2014 року.

04.11.2015 року та 11.11.2015 року позивачем на адресу ТОВ "Фідленс Агро" було направлено супровідними листами від 02.11.2015 року № 67 та від 06.11.2015 року № 74 на підписання рахунки, акти надання послуг та розрахунки до них щодо нарахування 3% річних від простроченої суми боргу за користування грошовими коштами та інфляційних втрат на прострочену суму боргу.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням зобов'язань відповідачем, позивач 18.11.2015р. звернувся до ТОВ "Фідленс Агро" з претензією № 76 від 11.11.2015 року, в якій просив сплатити пеню за весь час прострочення розрахунків, штраф за неналежне виконання умов договору, плату за користування товарним кредитом, інфляційні втрати та три відсотки річних.

З огляду на вищевикладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає, що рішення винесе з дотриманням норм матеріального та процесуального права та повним з'ясуванням обставин справи.

Суд вірно визначив характер спірних правовідносин та застосув норми чинного законодаства, а саме:

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Суд вірно визначив характер спірних правовідносин та застосув норми чинного законодаства, а саме:

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалося вище, позивач належним чином виконав свої зобов'язання шляхом поставки товару.

Відповідач, в свою чергу, зобов'язання щодо оплати поставленого товару своєчасно відповідно до умов договору не виконав.

Умовами договору (п. 6.2, 6.8) передбачено у разі порушення покупцем строків оплати, установлених пунктами 3.1, 3.2, 3.3 договору, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період несвоєчасної оплати від вартості простроченого платежу.

У разі несвоєчасного погашення заборгованості за товарним кредитом на суму прострочення частини заборгованості, яка підлягає сплаті згідно умов оплати, викладених в п. 3.1. та п. 3.2 договору, нараховуються відсотки за користування товарним кредитом з розрахунку 60% від прострочення оплати частини платежу.

Пунктом 6.9 Договору (додаткова угода до договору від 18.12.2014 року) передбачено, у випадку порушення покупцем строків оплати, обумовлених у договорі, він (покупець) одноразово сплачує Продавцю штраф у розмірі 30,0% від суми невиконаного або неналежного виконання зобов'язання

Відповідно умов договору позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 11201,48 грн, 30% штрафу від суми боргу в розмірі 166 644,94 грн та плату за користування товарним кредитом в сумі 15 844,00 грн.

У відповідності зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного або неналежного виконання зобов'язання.

Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення умов договору позивач просив суд стягнути з відповідача 792,33 грн. 3% річних від простроченої суми, та інфляційних втрат в сумі 6527,89 грн.

Однак, як вірно встановив суд першої інстанції, вимоги позивача підлягали задоволенню частково.

У відповідності до п.1 додаткової угоди покупець додатково сплачує 7,7743% (коефіцієнт 1,07743) від вартості товару, що передбачена п. 3.3 - 3.11 договору.

Відповідно до п. 3.8. договору ціна на товар визначається в гривні та фіксується у відповідному еквіваленті в доларах США з зазначенням курсу долара США до гривні, який діяв в день вибору ціни продавцем, згідно середнього курсу міжбанку. В специфікації зазначається як вартість товару в гривні, так і в еквіваленті в доларах США. Якщо ринкова ціна на товар знижується, то продавець має право використовувати для перерахунку будь-яку ціну в еквіваленті долара США, яка була застосована в попередніх періодах і вважати її "максимально вигідною" для нього. Всі подальші розрахунки можуть вестися по даній ціні, якщо ціна в наступних періодах залишатиметься нижчою від заданої, аж до завершення розрахункового періоду. У випадку підвищення ринкової ціни на товар на чергову дату перегляду ціни покупцем проводиться її перегляд до збільшення, відповідно до вимог п.п. 3.3, 3.4, 3.5 та 3.6 цього договору.

У відповідності до п. 3.9 договору при складанні рахунку, продавець на свій власний розсуд має право брати за основу як ціну, вказану в специфікації в гривнях, так і вказану в еквіваленті в доларах США. У випадку, якщо продавець обирає за основу для складання рахунку вартість Товару, вказану в специфікації в еквіваленті в доларах США, то вартість товару визначається в еквіваленті гривні відповідно до курсу долара США до гривні, який діяв в день складання рахунку, згідно середнього курсу міжбанку. В специфікації зафіксований еквівалент ціни за 1 тону товару в доларах США, що складає 484,66 долара за 1 т.

Умовами договору передбачено (п. 3.4 Договору), у випадку зміни ціни, по письмовій вимозі продавця, сторони укладають додаткову угоду до цього договору або підписують нову специфікацію, яка є його невід'ємною частиною (згідно правил ІНКОТЕРМС 2010), де вказується вартість всього об'єму поставленого товару з урахуванням нової ціни за 1 метричну тону товару, виражені як в гривні так і в еквіваленті в доларах США, згідно середнього курсу валют міжбанку, який діяв на день коли продавцем обрано вказану ціну.

У мотивувальній частині рішення суд першої інстанції зазначає, що позивач брав за основу для розрахунку санкцій скореговану вартість товару, яку повинен був оплатити відповідач відповідно до умов договору з ціни в доларах США, що була зафіксована в специфікації № 1 від 27.01.2015 р., однак належних доказів, які б підтверджували виконання умов договору про те, що рахунки на оплату товару надсилались у строки, які визначені п. 3.2 договору поставки, не надав .

Суд відзначив, що позивач не надав належних доказів підтверджуючих збільшення ціни товару відповідно вимог п.п. 3.3, 3.4, 3.5 та 3.6 договору та доказів надсилання рахунків на оплату товару відповідно до умов договору.

При поданні апеляційної скарги, позивач надав відповідні докази суду апеляційної інстанції та відзначив, що їх неподання до суду першої інстанції відбулося з незалежних від відповідача причин.

Дослідивши надані суду докази, а саме: роздруківки з електронної пошти позивача, копії рахунків-фактур зі збільшеню ціною та податкові накладні на дату здіснення платежу, судова колегія прийшла до висновку, що надані роздруківки не можуть бути розцінені, як належні докази надсилання та отримання відповідачем роздрукованих рахунків-фактур згідно договору на поставку зерна №7.

Крім того, суми, зазначені у виставлених рахунках, не відповідають реальній сумі, сплаченої відповідачем, згідно виписок по рахунку позивача. Тобто неможливо встановити факт отримання покупцем рахунку зі збільшеною ціною.

Згідно пункту 3.9 договору сторони домовились, що при складанні рахунку продавець на свій власний розсуд має право брати за основу як ціну, вказану в специфікації в гривнях так і вказану в еквіваленті в доларах США у випадку, якщо продавець обирає за основу для складання рахунку вартості товару, вказану у специфікації в еквіваленті в доларах США, то вартість товару визначається в еквіваленті відповідно до курсу долара США до гривні, який діяв в день складання рахунку, згідно середнього курсу міжбанку. При цьому загальна вартість Товару виражена в еквіваленті в доларах США поділяється на рівні частини та підлягає оплаті відповідно до середнього курсу міжбанку, який діяв в день складання кожного з рахунків

Суд впершої інстанції вірнов становив,що за прострочення оплати товару, відповідно до п. 3.12 договору 400 грн за 1 метричну тону, яка повинна бути сплачена покупцем протягом 5- ти днів з моменту отримання товару, підлягає стягненню:

-штраф 30% (п. 6.9 договору) в розмірі 23889,60 грн. (поставка товару здійснена: 25.12.2014 року на суму 44736,00 грн, строк оплати до 30.12.2014 року; 26.12.2014 року на суму 34896,00 грн, строк оплати до 31.12.2014 року. Оплата товару в сумі 196980,00 грн проведена 23.01.2015 року).

-60% річних (п. 6.2 договору) в сумі 2953,38 грн ((44736,00 грн.х60%:365)х23 д.=1691,39 грн; (34896,00 грн.х60%:365)х22 д= 1261,99 грн).

-3% річних в сумі 147,67 грн ((44736,00 грн.х3%:365)х23д.=84,57 грн; (34896,00 грн.х3%:365)х22 д= 63,10 грн).

- Інфляційні втрати в сумі 2468,60 грн ((1386,82 грн + 1081,78 грн).

Як вбачається з матеріалів справи відповідач, відповідно до умов договору, своєчасно сплатив вартість поставленого товару зі строком оплати на 05.06.2015 року, 05.08.2015 року та на 05.09.2015 року.

На 05.07.2015 року прострочення оплати товару в сумі 142968,70 грн становить 1 день. Відповідно до умов договору пеня (п. 6.2 договору) складає 235,02 грн, штраф (п. 6.9 договору) складає 42890,61 грн, 60% річних в сумі 235,02 грн, 3% річних 11,75 грн.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню штраф ( п. 6.9 договору) в розмірі 66780,21 грн, пеня ( п. 6.2 договору) в розмірі 235,02 грн, 60% річних (згідно п. 6.8 договору) в розмірі 3188,40 грн, 3% річних в розмірі 159,42 грн, інфляційні втрати в розмірі 2468,60 грн.

Заперечення відповідача в відношенні стягнення штрафу не можуть бути прийняті судом до уваги оскільки, стягнення даного штрафу передбачено умовами двостороннього договору (п. 6.9 Договору).

Відповідно до п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" застосування такого виду неустойки як штраф до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Таким чином, чинне законодавство допускає можливість одночасного стягнення з учасника господарських відносин, що порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені, які не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності (постанови Вищого господарського суду України від 03.03.2016 року № 924/838/16; від 16.03.2016 року № 910/2052//15; від 16.03.2016 року № 910/6700/15-г).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 30.05.2011 року у справі № 42/252, від 27.04.2012 року у справі № 065026/1052/2011 та від 09.04.2012 року у справі № 20/246-08.

Судова колегія, також, погоджується із висновками суду першої інстанції щодо зустрічного позову. Вважає, що рішення прийнято з повним та всебічним з'ясуванням обставин справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 18.12.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фідленс Агро" в особі директора Шевчука А.Я. та Приватним сільськогосподарським підприємством "Ківшовата" в особі директора Винниченка А.В був укладений договір поставки зерна № 7.

Згідно умов договору продавець у визначений сторонами строк передає покупцю у власність зернові та технічні культури в кількості, асортименті, по цінах та на умовах, що обумовлюються в даному договорі або специфікації до нього,а Покупець зобов"язується прийняти товар і оплатити його.

Термін поставки товару протягом 5 календарних днів з моменту підписання сторонами специфікації до договору.

Сторони домовилися, що покупець сплачує продавцю вартість товару протягом 4 місяців, починаючи з 6-го місяця від дати укладання договору, чотирма рівними частинами.

Строк оплати першого платежу починається з 6-го місяця від дати укладання договору. Оплата відбувається в наступні терміни:

- Перший платіж у сумі 1/4 вартості поставленого товару сплачується не пізніше 5-го червня 2015 року;

- Другий платіж у сумі 1/4 вартості поставленого товару сплачується не пізніше 5-го липня 2015 року;

- Третій платіж у сумі 1/4 вартості поставленого товару сплачується не пізніше 5-го серпня 2015 року;

- Четвертий платіж у сумі 1/4 вартості поставленого товару сплачується не пізніше 5-го вересня 2015 року.

Коригування вартості товару стосується лише не сплаченого залишку заборгованості.

Умовами договору передбачено (п. 3.4 договору) у випадку зміни ціни, по письмовій вимозі продавця, сторони укладають додаткову угоду до цього договору або підписують нову специфікацію, яка є його невід'ємною частиною (згідно правил ІНКОТЕРМС 2010), де вказується вартість всього об'єму поставленого товару з урахуванням нової ціни за 1 метричну тону товару, виражені як в гривні так і в еквіваленті в доларах США, згідно середнього курсу валют міжбанку, який діяв на день коли продавцем обрано вказану ціну.

ПСП "Ківшовата" здійснило поставку товару - насіння соняшника в кількості 199,08 тон відповідно до умов договору поставки № 7 від 18.12.2014 на загальну суму 1617226,38 грн.

ТОВ "Фідленс Агро" розрахувалось з ПСП "Ківшовата" за поставлений товар в сумі 2630247,13 грн, що підтверджується платіжними дорученнями.

Так, 19.01.2015 року був здійснений платіж на суму 196980,00 грн;

23.01.20145 року на суму 196980,00 грн;

05.06.2015 року на суму 425584,63 грн;

12.06.2015 року на суму 170000,00 грн;

06.07.2015 року на суму 97602,00 грн;

06.07.2015 року на суму 208000,00 грн;

06.07.2015 року на суму 73000,00 грн;

06.07.2015 року на суму 57000,00 грн;

06.07.2015 року на суму 114000,00 грн;

10.08.2015 року на суму 100000,00 грн;

17.08.2015 року на суму 300000,00 грн;

17.08.2015 року на суму 173100,50 грн;

18.09.2015 року на суму 100000,00 грн;

18.09.2015 року на суму 100000,00 грн;

25.09.2015 року на суму 318000,00 грн.

З них 291780,95 грн позивач повернув. Таким чином, фактично оплачено товар на суму 2338466,18 грн.

Позивач за зустрічним позовом вважає, що різниця між фактично сплаченою сумою 2338466,18 грн та сумою, на яку поставлено товар 1617226,38 грн, складає 721239,80 грн - це сума передоплати за товар, який мав поставити відповідач в майбутньому або оплата скорегованої вартості товару, яка могла б бути підписана між сторонами на умовах договору. Ціна на товар зафіксована 27.01.2015 року була менша від ціни реалізації 8123,50 грн. і ПСП "Ківшовата" вона не влаштовувала. Сторони не провели коригування по цій ціні.

Відповідач за зустрічним позовом до листопада місяці не скористався своїм правом на коригування. Вимога, протоколи, рахунки були надіслані лише у листопаді 2015 року. Товар був повністю оплачений позивачем за зустрічним позовом 17.08.2015 року. Відповідач за зустрічним позовом намагався провести коригування не в рамках умов договору. Відповідно до п.3.6 Договору № 7 від 18.12.2014 р. коригування вартості товару стосується лише не сплаченого залишку заборгованості.

Угоди про збільшення вартості договору не підписано, товар на суму передоплати не поставлено, передоплату на вимогу позивача за зустрічним позовом не повернуто.

Як вбачається з матеріалів справи 28.10.2015 року ПСП "Ківшовата" на адресу ТОВ "Фідленс Агро" направило протоколи узгодження договірної ціни до Договору поставки зерна № 7 від 18.12.2014 року. Дані протоколи з боку ТОВ "Фідленс Агро" не підписані. Вартість та ціна товару відповідно до умов договору сторонами не узгоджена.

04.11.2015 року та 11.11.2015 року позивачем на адресу ТОВ "Фідленс Агро" було направлено супровідними листами від 02.11.2015 року № 67 та від 06.11.2015 року № 74 на підписання рахунки, акти надання послуг та розрахунки до них щодо нарахування 3% річних від простроченої суми боргу за користування грошовими коштами та інфляційних втрат на прострочену суму боргу.

17.02.2016 року ТОВ "Фідленс Агро" звернулося з вимогою " 1702-1 до ПСП "Ківшовата" про повернення передоплати в сум 721239,80 грн.

Відповідно до ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як вбачається з матеріалів справи умовами двохстороннього договору № 7 від 18.12.2014 року не передбачена попередня оплата товару та не визначений строк її проведення.

Відповідно до ст. 693 Цивільного кодексу України попередня оплата це коли договором встановлено обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем.

Згідно договору продавець поставив покупцю товар в повному обсязі в кількості 199,08 тони насіння соняшнику 25.12.2014 року та 26.12.2014 року. Оплата за поставлений товар проводилась покупцем в 2015 році, тобто після отримання товару.

Відповідно до умов Договору № 7 сторони домовилися, що покупець сплачує продавцю вартість товару протягом 4 місяців, починаючи з 6-го місяця від дати укладання договору, чотирма рівними частинами.

Строк оплати першого платежу починається з 6-го місяця від дати укладання договору.

Отже твердження позивача про те, що 721239,80 грн. це сума передоплати за товар, який поставив відповідач, не відповідає дійсності.

Відповідно до п. 3.8, 3.9 договору поставки № 7 від 18.12.2014 року продавець на свій власний розсуд обирає за основу як ціну, вказану в гривнях так і вказану в еквіваленті в доларах США, що зафіксована в специфікації № 1 від 27.01.2015 року.

Відповідачем надано копії первинних податкових накладних з корегуванням ціни товару, які виписувались їм відповідно до чинного законодавства та надавались податковому органу відповідно 16.06.2015р., 10.07.2015 р., 12.08.2015 р., 23.09.2015 р. та 06.10.2015 р.

Враховуючи вищевикладене, зустрічні позовні вимоги були законно відхилені судом першої інстанції.

За таких обставин справи, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, фактичні обставини справи судом першої інстанції встановлені повно та об'єктивно, доказам по справі надана належна юридична оцінка, відтак, підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення Господарського суду міста Києва немає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта (відповідача).

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.-

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Ківшовата» у справі № 927/63/16 на рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.04.2016р. залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.04.2016 р. у справі №927/63/16 залишити без змін.

Матеріали справи №927/63/16 повернути Господарському суду Чернігівської області.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Б.В. Отрюх

Ю.Б. Михальська