РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2016Справа №910/9185/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток-Ойл" ЛТД
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальна транспортна компанія"
про стягнення 79 380, 88 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:
від позивача:не з'явився;
від відповідача:Єрмаков Я.Ю. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Восток-Ойл" ЛТД звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальна транспортна компанія" про стягнення 3 % річних в сумі 79 380, 88 грн. за період з 01.05.2007 року по 22 листопада 2007 року у зв'язку з простроченням виконання зобов'язання за договором фінансової допомоги № 20-03/07 від 20.03.2007 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем частково було порушено умови договору фінансової допомоги № 20-03/07 від 20.03.2007 року щодо строків повернення тимчасової фінансової допомоги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2016 р. порушено провадження у справі № 910/9185/16, розгляд справи призначено на 10.06.2016 р.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог та надав усні пояснення по справі. Безпосередньо у судовому засіданні, на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 23.05.2016 року, надав належним чином засвідчені копії платіжних доручень.

Представник відповідача у судове засідання 10.06.2016 року не з'явився. 09.06.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача, що перешкоджає розгляду спору по суті, суд дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2016 року розгляд справи № 910/9185/16 відкладено на 08.07.2016 року.

У судове засідання 08.07.2016 року представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача проти позову заперечував. Через відділ діловодства канцелярію подав клопотання про застосування строків позовної давності.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, враховуючи неявку в судове засідання представника позивача, що перешкоджає розгляду спору по суті, суд відклав розгляд справи № 910/9185/16 на 15.07.2016 року.

У судове засідання 15.07.2016 року представник позивача не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник відповідача продовжував наполягати на відмові у задоволенні позовних вимог, у зв'язку із пропущенням позивачем строку позовної давності.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 15.07.2016 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Восток-Ойл" ЛТД (далі - сторона 1, ТОВ "Восток Ойл" ЛТД) та товариством з обмеженою відповідальністю "Універсальна транспортна компанія" (далі - сторона 2, ТОВ "Універсальна транспортна компанія") було укладено договір фінансової допомоги № 20-03/07, відповідно до п. 1.1. якого, з метою фінансової стабілізації сторони 2 та поповнення оборотних активів, сторона 1 надає стороні 2 безвідсоткову тимчасову поворотна фінансову допомогу в розмірі 12 000 000, 00 грн.

Додатковою угодою № 1 від 27.03.2007 року до договору, розмір тимчасової поворотної фінансової допомоги було збільшено до 14 000 000, 00 грн.

Тимчасова безвідсоткова фінансова допомога, яка надається стороні 2, є безвідсотковою, отже за користування нею оплата не стягується (п. 1.2. договору).

Тимчасова безвідсоткова фінансова допомога надається поетапно у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок сторони 2 (п. 2.1. договору).

Згідно п. 3.1. договору, тимчасова безвідсоткова поворотна фінансова допомога надається строком з 20.03.2007 року до 01.05.2007 року.

Договором також визначено, що сторона 2 повертає стороні 1 безвідсоткову поворотну фінансову допомогу поетапно, але не пізніше стоків встановлених у договорі (п. 4.1. договору).

На виконання договору про фінансову допомогу № 20-03/07 позивач надав відповідачу фінансову допомогу у повному обсязі. перерахувавши грошові кошти на рахунок ТОВ "Універсальна транспортна компанія" відповідно до платіжних доручень:

- № 645 від 26.03.2007 року на суму 700 000, 00 грн.;

- № 646 від 26.03.2007 року на суму 700 000, 00 грн.;

- № 647 від 26.03.2007 року на суму 700 000, 00 грн.;

- № 648 від 26.03.2007 року на суму 700 000, 00 грн.;

- № 649 від 26.03.2007 року на суму 700 000, 00 грн.;

- № 650 від 26.03.2007 року на суму 700 000, 00 грн.;

- № 651 від 26.03.2007 року на суму 700 000, 00 грн.;

- № 652 від 26.03.2007 року на суму 700 000, 00 грн.;

- № 653 від 26.03.2007 року на суму 700 000, 00 грн.;

- № 654 від 26.03.2007 року на суму 700 000, 00 грн.;

- № 655 від 26.03.2007 року на суму 700 000, 00 грн.;

- № 656 від 26.03.2007 року на суму 700 000, 00 грн.;

- № 657 від 26.03.2007 року на суму 700 000, 00 грн.;

- № 658 від 26.03.2007 року на суму 700 000, 00 грн.;

- № 659 від 26.03.2007 року на суму 700 000, 00 грн.;

- № 660 від 26.03.2007 року на суму 700 000, 00 грн.;

- № 661 від 26.03.2007 року на суму 601 446, 03 грн.;

- № 663 від 26.03.2007 року на суму 700 000, 00 грн.;

- № 683 від 26.03.2007 року на суму 15 300, 00 грн.;

- № 687 від 28.03.2007 року на суму 1 820 000, 00 грн.;

- № 700 від 28.03.2007 року на суму 4 000, 00 грн.;

- № 711 від 29.03.2007 року на суму 151 000, 00 грн.;

- № 727 від 30.03.2007 року на суму 36 000, 00 грн.;

- № 729 від 02.04.2007 року на суму 34 400, 00 грн.;

- № 731 від 02.04.2007 року на суму 54 700, 00 грн.;

- № 742 від 03.04.2007 року на суму 36 400, 00 грн.;

- № 747 від 04.04.2007 року на суму 14 900, 00 грн.

В свою чергу, ТОВ "Універсальна транспортна компанія", виконуючи свої зобов'язання за договором про фінансову допомогу № 20-03/07 від 20.03.2016 року, повернув тимчасову безвідсоткову фінансову допомогу у повному обсязі відповідно до платіжних доручень: № 312 від 26.03.2007 року на суму 513 000, 00 грн., № 320 від 28.03.2007 року на суму 1 820 000, 00 грн., № 149 від 26.06.2007 року на суму 3 500 000, 00 грн., № 150 від 26.06.2007 року на суму 3 500 000, 00 грн., № 151 від 26.06.2007 року на суму 3 500 000, 00 грн., № 504 від 23.11.2007 року на суму 1 835 166, 03 грн.

Спір у справі, як зазначає позивач, виник у зв'язку з тим, що відповідачем було прострочено сплату заборгованості в сумі 12 335 166, 03 грн. станом на 25.06.2007 року, та прострочено сплату заборгованості в сумі 1 835 166, 03 грн. станом на 22.11.2007 року.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Судом встановлено, що укладений сторонами Договір за своєю юридичною природою є договором позики.

Згідно з ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 3. ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 9 названого Кодексу законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Відповідні особливості щодо наслідків порушення грошових зобов'язань у зазначеній сфері визначено статтями 229-232, 234, 343 Господарського кодексу України та нормами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

З урахуванням приписів ст. 549, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

У зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання щодо повернення фінансової допомоги, позивачем нараховано до стягнення:

- 3% річних у розмірі 56 755, 55 грн. за період з 01.05.2007 року по 25.06.2007 року;

- 3% річних у розмірі 22 625, 33 грн. за період з 26.06.2007 року по 22.11.2007 року.

Згідно п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.13 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (далі - Постанова №14) з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Відповідно до приписів статті 55 Господарського процесуального кодексу України ціну позову вказує позивач, у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

Так, за результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення 3 % річних за період з 01.05.2007- до 25.06.2007, судом встановлено, що розмір 3 % річних, перерахований судом у відповідності до приписів чинного законодавства в межах визначеного позивачем періоду становить 56 775, 56 грн.

За результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення 3 % річних за період з 26.06.2007- до 22.11.2007, судом встановлено, що розмір 3 % річних, перерахований судом у відповідності до приписів чинного законодавства в межах визначеного позивачем періоду становить 22 625, 33 грн. Таким чином, Загальний розмір 3% річних, за перерахунком суду складає 79 400, 89 грн.

У позовній заяві ТОВ "Восток-Ойл" ЛТД звертає увагу суду на те, що позивачем не пропущено строк позовної давності щодо звернення з вимогою про стягнення з відповідача 3% річних за прострочення виконання зобов'язань за договором про фінансову допомогу № 20-03/07 від 20.03.2007 року, оскільки перебіг строку переривався з огляду на наступне.

16.07.2007 року ТОВ "Восток-Ойл" ЛТД звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про визнання банкрутом ТОВ "Універсальна транспортна компанія", заяву було прийнято судом до провадження якому присвоїли № 49/176-б.

Заново строк позовної давності почав відраховуватись від 08.04.2015 року, коли Постановою Вищого господарського суду України у справі № 49/176-б припинено провадження.

08.07.2016 року відповідачем по справі було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, у якому наведено заперечення на вищезазначені доводи позивача.

Так, ТОВ "Універсальна транспортна компанія" зауважує, що строк позовної давності позивачем все ж пропущено, оскільки вимога з якою ТОВ "Восток-Ойл" ЛТД звернулося до суду у 2007 році не містила вимоги про стягнення 3 % річних, а отже строк позовної давності щодо 3 % річних не переривався та сплив ще в 2010 році, оскільки сума заборгованості за договором фінансової допомоги повністю погашена відповідачем у 2007 році.

Відповідно до ст. 257 вказаного Кодексу України встановлений загальний строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність), у три роки.

За приписами ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 264 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Хоча Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2007 року було порушено провадження у справі № 49/176-б за заявою ТОВ "Восток-Ойл" ЛТД про порушення справи про банкрутство ТОВ "Універсальна транспортна компанія", матеріалами наявними у справі № 910/9185/16 підтверджується факт повного погашення заборгованості за договором про фінансову допомогу № 20-03/07 від 20.03.2007 року.

Таким чином, Товариству з обмеженою відповідальністю "Восток-Ойл" ЛТД стало відомо про наявність прострочення за грошовим зобов'язанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальна транспортна компанія" ще в листопаді 2007 року. Суд дійшов висновку, що строк позовної давності сплинув у листопаді 2010 року.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсальна транспортна компанія" дійсно було прострочено повернення фінансової допомоги, а отже порушено охоронюваний законом інтерес позивача, втім при зверненні із позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "Восток-Ойл"ЛТД було пропущено встановлений законодавством строк позовної давності без наведення поважних причин його пропущення.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток-Ойл" ЛТД необхідно відмовити у зв'язку з пропущенням строку позовної давності.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток-Ойл" ЛТД відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 20.07.2016 р.

Суддя Ю.О. Підченко