УХВАЛА

07.07.2016Справа № 910/24887/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний Млин"

на дії та бездіяльність відділу Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві

про визнання дій та бездіяльності відділу Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві незаконними, зобов'язання вчинити певні дії

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеколан"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний млин"

про стягнення 235 299, 45 грн.

за участю відділу Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві

за участю представників:

від скаржника:Шелестова Н.Г. - представник за довіреністю № 1-50 від 02.02.2016 р.
від стягувача:не з'явився
від ВДВС:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

04.05.2016 р. до господарського суду міста Києва надійшла скарга від Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний млин" про визнання незаконними дій та бездіяльності відділу Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві, зобов'язання вчинити певні дії.

У скарзі зазначили, що 21.04.2016 р. державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві було неправомірно винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також постанову про арешт коштів боржника, у виконавчому провадженні № 50921097, відкритому на примусове виконання рішення суду від 27.10.2015 р. у даній справі, оскільки вказане судове рішення було виконане боржником самостійно 10.02.2016 р. За таких обставин скаржник вважає, що у органу ДВС не було законних підстав для накладення арештів на майно та кошти боржника, тому такі дії є протиправними, при цьому самі постанови від 21.04.2016 р. про накладення арештів підлягають скасуванню, а виконавче провадження - закриттю на підставі п. 8 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

У скарзі ТОВ "Столичний млин" просило визнати незаконними дії ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві з винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.04.2016 р., а також постанови про арешт коштів боржника від 21.04.2016 р.;

- визнати незаконною бездіяльність вказаного органу Державної виконавчої служби в частині невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 50921097;

- зобов'язати відділ Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві скасувати постанови про арешт майна боржника та коштів боржника від 21.04.2016 р.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав та обґрунтував свою скаргу, просив її задовольнити.

Представник стягувача та Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. На вимогу суду ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві направив копію матеріалів виконавчого провадження № 50921097 з поясненнями, відповідно до яких всі дії органу ДВС у цьому виконавчому провадженні були вчинені з додержанням чинного законодавства, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 ГПК України неявка в судове засідання боржника, стягувача, представника органу Державної виконавчої служби, належним чином повідомлених про слухання справи, не є перешкодою для розгляду скарги. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представників зазначених осіб за наявними у справі доказами.

Отже, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням господарського суду міста Києва від 27.10.2015 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2016 р. провадження у справі № 910/24887/15 в частині стягнення основного боргу в сумі 10 000,00 грн. припинено, стягнуто з ТОВ "Столичний млин" на користь ТОВ "Шеколан" 220 000,00 грн. - основного боргу, 1 190,96 грн. - пені, 170,14 грн. - 3 % річних 3 470,42 грн. - витрат по сплаті судового збору.

На виконання зазначеного рішення 02.02.2016 р. господарським судом міста Києва був виданий судовий наказ, який до ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві надійшов 20.04.2016 р.

21.04.2016 р. відділом ДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві було відкрите виконавче провадження № 50921097, про що була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, якою був накладений арешт на майно боржника і оголошення заборони на його відчуження.

Того ж дня - 21.04.2016 р. державним виконавцем ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві за заявою стягувача була винесена постанова про коштів боржника.

Проте, як свідчать матеріали справи, боржник - ТОВ "Столичний млин" у добровільному порядку сплатив присуджені кошти стягувачу ще 10.02.2016 р., про що свідчить платіжне доручення № 6913 від 10.02.2016 р.

Скаржник зазначає, що накладення арештів на майно та кошти "Столичний млин" порушує його права, оскільки орган ДВС, не надавши часу на добровільне виконання рішення суду, одразу звернув судовий наказ на примусове виконання та наклав арешти.

Перевіряючи такі доводи скаржника суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Частиною другою статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення суду у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених Законом.

Відповідно до ч. 1 статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів справи вбачається, що постанова від 21.04.2016 р. про відкриття виконавчого провадження № 50921097 була отримана боржником 28.04.2016 р. (за вх. № 2-558) та з 29.04.2016 р. у нього виникло право на добровільне виконання судового наказу у 7-денний термін, який закінчився 05.05.2016 р. Про вказані обставини державний виконавець був обізнаний або мав можливість дізнатись.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Отже, виходячи з наведених приписів закону рішення судів підлягають примусовому виконанню, якщо ці рішення не виконані у добровільному порядку у встановлений законом строк. У даному випадку наступним днем після закінчення 7-денного строку, передбаченого для самостійного виконання судового рішення, було 06.05.2016 р. і з цього часу державний виконавець мав приступити до примусового виконання.

Так, зокрема, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Разом з тим, як вже встановлено судом, арешти на майно та кошти боржника були накладені державним виконавцем 21.04.2016 р., тобто з порушенням строку, наданого боржнику законом на самостійне виконання рішення суду.

Вказані обставини свідчать про неналежне виконання державним виконавцем покладених на нього обов'язків, у той час як статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено обов'язок державного виконавця використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного та на підставі встановлених обставин у справі суд приходить до висновку, що вимоги скаржника про визнання незаконними дій ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві з винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.04.2016 р., а також постанови про арешт коштів боржника від 21.04.2016 р., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог скаржника про визнання незаконною бездіяльності органу ДВС в частині невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 50921097 та зобов'язання скасувати постанови про арешт майна боржника і коштів боржника від 21.04.2016 р. суд вважає, що у їх задоволенні необхідно відмовити.

Так, судом встановлено, що 27.04.2016 р. боржник повідомив орган ДВС про самостійне виконання рішення суду з наданням відповідного платіжного доручення.

29.04.2016 р. (до звернення скаржника до суду) у зв'язку з повним фактичним виконанням рішення суду виконавче провадження № 50921097 було завершене, про що була винесена постанова від 29.04.2016 р. про закінчення виконавчого провадження. Цією ж постановою був знятий арешт з майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення.

Крім того, державним виконавцем була винесена постанова від 29.04.2016 р. про зняття арештів з коштів, що перебувають на рахунках боржника.

Зазначені постанови були направлені скаржнику, чого не заперечував у судовому засіданні його представник.

У відповідності до п. 8 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

За таких обставин, оскільки виконавче провадження завершене та державним виконавцем Відділу ДВС Подільського РУЮ в м. Києві вчинено всі дії, передбачені законом у разі повного фактичного виконання рішення суду, вимоги ТОВ "Столичний млин" в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний млин" про визнання незаконними дій та бездіяльності відділу Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати дії відділу Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві з винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.04.2016 р., а також постанови про арешт коштів боржника від 21.04.2016 р., у виконавчому проваджені № 50921097 незаконними.

У іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Головіна К.І.