Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "11" липня 2016 р. Справа № 906/378/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 1 від 19.05.2016;

від відповідача: не прибув

в порядку ст. 30 ГПК України представник Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області: ОСОБА_2 - сл. посвідчення № 372 від 16.08.14

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом фермерського господарства "Денишівське" (Житомирський р-н, с. Дениші)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн-Агрос" (Житомирський р-н, с. Вереси)

про зобов'язання звільнення земельної ділянки та стягнення 78769,91 грн

У відповідності до ст. 81-1 ГПК України, за клопотанням відповідача, в судовому засіданні здійснювалась технічна фіксація судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу «Діловодство суду"

За клопотанням позивача та у відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України, строк розгляду спору було продовжено на п'ятнадцять днів

Позивач подав до суду позов про зобов'язання відповідача звільнити самовільно зайняті ним земельні ділянки, які знаходяться у строковому платному користуванні позивача відповідно до договору оренди від 16.07.2013, та про стягнення з відповідача 78769,91 грн збитків.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протягом 2014 - 2015 років фактично використовувались всі земельні ділянки, які перебували в оренді позивача, без відповідних правових підстав, внаслідок чого позивач не мав можливості користуватися земельними ділянками відповідно до умов укладеного договору та поніс збитки у розмірі сплаченої ним за 2014-2015 роки орендної плати на суму 43884,44 грн. Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 34885,47 грн шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, розрахунок якої проведено Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області на підставі акту від 22.12.2015 обстеження земельної ділянки площею 39,78 га, відповідно до Методики, затвердженої Постановою КМУ від 25.07.2007 № 963.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві; надав для огляду в засіданні суду оригінал акту обстеження земельної ділянки від 22.12.2015 № 132 без плану-схеми до нього та для долучення до матеріалів справи копії наступних документів: розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації від 28.05.2013 № 191, договору оренди земельної ділянки від 28.05.2013 з додатком, акту прийому-передачі земельної ділянки від 28.05.2013, листів від 29.06.2016 вих. № 8211/10/06-2517, від 08.07.2016 вих. № 9265/10/07-02, від 29.01.2015, а також реєстр орендної плати по договору оренди земельної ділянки від 16.07.2013 (а. с. 88 - 100).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, доказом чого є протокол судового засідання від 13.06.2016 та аудіозапис до нього. Згідно з відзивом на позовну заяву від 19.05.2016 відповідач проти позову заперечив зазначивши, що право оренди у позивача виникло лише з дня державної реєстрації договору оренди від 16.07.2013, яка відбулась 14.10.2014, в той час як перевірки щодо обстеження самовільно зайнятих земельних ділянок, результати яких зафіксовані в актах від 14.10.2014, були проведені за три дні до реєстрації права оренди за позивачем. Окрім того, як вказав відповідач, за результатами обстеження орендованих позивачем земельних ділянок, на яких відбулося порушення його права користування, зафіксованих в актах 2014 та 10.06.2015 років, винних осіб не встановлено, а в акті обстеження від 22.12.2015, на який посилається позивач як на підставу для нарахування відповідачу суми збитку за самовільно зайняті землі, винною особою визнано ТОВ "Сатурн-Агро", натомість найменуванням відповідача згідно з даних ЄДР є ТОВ "Сатурн-Агрос". Будь-яких інших даних, які б могли ідентифікувати винну особу з відповідачем інспектором в акті від 22.12.2015 не зазначено, звідси відповідач вважає, що надані позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог акти не доводять протиправної поведінки з боку ТОВ "Сатурн-Агрос" та виключають можливість застосування до нього міри відповідальності у формі стягнення збитків.

Викликаний в порядку ст. 30 ГПК України представник Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області в судовому засіданні 01.06.2016 повідомив про неможливість надання для огляду судом оригіналу примірника акта обстеження земельної ділянки від 22.12.2015 № 132 з планом-схемою до нього, по причині передачі останнього позивачу; в судовому засіданні 11.07.2016 на виконання вимог ухвали від 13.06.2016, надав для огляду журнал реєстрації актів обстеження земельних ділянок за 2014 та 2015 роки.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Денишівське" (далі - позивач, орендар) є орендарем земельних ділянок площею 36,5500 га та 39,7800 га, які знаходяться на території Глибочицької сільської ради за межами населених пунктів, наданих йому за рахунок не витребуваних земельних часток (паїв) в кількості 13 штук та 14 штук відповідно, на підставі розпоряджень голови Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області від 28.05.2013 № 191 та від 16.07.2013 № 245 (а. с. 15, 88).

Документами, що посвідчує право користування позивача на спірні земельні ділянки є договори оренди, укладені 28.05.2013 та 16.07.2013 між позивачем та Житомирською районною державною адміністрацією Житомирської області як орендодавцем землі (а. с. 11, 12, 89 - 91). Договори укладено на 10 років, але не довше ніж до моменту отримання власниками паїв свідоцтв на право власності на земельну ділянку, з метою ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пункти 7, 12 договорів).

Згідно з відміткою на договорі від 28.05.2013 № 191, останній зареєстрований в Глибочицькій сільській раді 26.07.2013 за № 1/26.07.13.

Згідно з відміткою на договорі від 16.07.2013 № 245, останній зареєстрований в Глибочицькій сільській раді 17.10.2014 за № 4/20.10.14.

28.05.2013 та 16.07.2013 між орендарем та орендодавцем були підписані акти прийому-передачі земельних ділянок (а. с. 14, 93).

Так, відповідно до договору від 28.05.2013 № 191 позивачу передавались в оренду земельні ділянки за номерами 072, 073, 074, 075, 105, 106, 107, 108, 109, 061, 062, 070, 071 загальною площею 36,5500 га землі (а. с. 92), а відповідно до договору від 16.07.2013 № 245 - за номерами 303, 332, 337, 338, 339, 348, 350, 351, 352, 354, 359, 360, 362, 374 загальною площею 39,7800 га землі (а. с. 13).

Як зазначено у позовній заяві, позивач на виконання умов договорів оренди сплатив орендної плати у сумі 15951,84 грн за 2014 рік та 27932,60 грн за 2015 рік, однак користування орендованими земельними ділянками не здійснював з вини товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн-Агрос" (далі - відповідач), який без відповідних правових підстав проводив обробіток ґрунту на засіяних ним сільськогосподарськими культурами земельних ділянках, що перебували в оренді у позивача.

У підтвердження даних фактів позивачем було надано суду акти обстеження земельних ділянок від 14.10.2014 № 341/17, від 14.10.2014 № 342/17, від 10.06.2015 № 54/17 та від 22.12.2015 № 132, складені працівниками Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області (а. с. 49 - 56).

Згідно з результатів обстеження земельних ділянок, зафіксованих в актах від 14.10.2014 та 10.06.2015, встановлено, що невідомими особами на території Глибочицької сільської ради Житомирського району за межами с. Вигода та с. Гадзинка самовільно зайняті земельні ділянки (номери 303, 332, 337, 338, 339, 061, 062, 070, 071, 332, 374) під посівом сільськогосподарських культур (соя, гірчиця), які на підставі договорів оренди земельної ділянки від 16.07.2013 та 28.05.2013 надані в користування позивачу.

Відповідно до результатів обстеження земельної ділянки площею 39,78 га, що розташована на території Глибочицької сільської ради Житомирського району за межами с. Вигода, та зафіксованих в акті від 22.12.2015, встановлено, що ТОВ "Сатурн-Агро" проведено обробіток ґрунту на земельних ділянках на загальну площу 39,78 га, які належать позивачу на підставі договору оренди земельної ділянки від 16.07.2013.

Окрім того, працівниками Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області на підставі акту обстеження земельної ділянки від 22.12.2015 було проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної ТОВ "Сатурн-Агро" внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, та встановлено, що її розмір складає 34885,47 грн.

Ухвалами від 18.04.2016, від 19.05.2016 господарський суд зобов'язував Державну інспекцію сільського господарства в Житомирській області, зокрема, надати суду належним чином засвідчені матеріали перевірок, розрахунку розміру шкоди тощо для долучення до матеріалів справи, а оригінали - для огляду в судовому засіданні.

У судових засіданнях 01.06.2016 та 11.07.2016 судом було заслухано усні пояснення представника Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області щодо проведених перевірок дотримання вимог земельного законодавства та оглянуто надані ним оригінали актів обстеження земельної ділянки від 14.10.2014 № 341/17, від 14.10.2014 №342/17 та від 10.06.2015 № 54/17. Щодо оригіналу акту обстеження від 22.12.2015 № 132, то представник Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області пояснив, що він переданий позивачу. Інших документів на підтвердження проведення перевірок, як-то приписи, акти перевірок дотримання вимог земельного законодавства чи постанови про притягнення посадових осіб ТОВ "Сатурн-Агро" до адміністративної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки, інспекцією надано не було. Отже за порушення, встановлене Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області та зафіксоване в акті обстеження земельної ділянки від 22.12.2015 № 132, ніхто, в т. ч. посадові особи ТОВ "Сатурн-Агро" до адміністративної відповідальності не притягались. Доказів зворотного суду не надано.

Позивач у позовній заяві вказує, що оскільки відповідачем протягом 2014 - 2015 років фактично використовувались земельні ділянки, які перебували в оренді позивача без відповідних правових підстав, внаслідок чого позивач не мав можливості користуватися земельними ділянками відповідно до умов укладеного договору, йому було завдано збитки.

До складу збитків позивачем віднесено витрати пов'язані зі сплатою орендної плати за користування земельними ділянками у 2014 - 2015 роках за договором оренди від 16.07.2013, а також збитки, обраховані Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області відповідно до Методики, затвердженої Постановою КМУ від 25.07.2007 № 963, за результатами здійсненого у 2015 році обстеження земельної ділянки.

Оцінивши всі встановлені обставини справи в їх сукупності згідно з поданих до справи доказів, господарський суд зазначає таке.

Статтею 125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час укладення договору оренди) передбачено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час укладення договору оренди), право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з приписами статей 3, 4 вище вказаного Закону (в редакції, чинній на час укладення договору оренди) зазначено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

В той же час, Законом визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає обов'язковій державній реєстрації. А в ст. 19 Закону зазначено, що підставою для проведення державної реєстрації прав, зокрема, є договір, укладений у порядку, встановленому законом.

Звідси право оренди земельної ділянки виникає лише з моменту державної реєстрації цього права (абз. 3 п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин"), та приступати до використання земельної ділянки до одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації цього права забороняється.

Як вбачається з відмітки, проставленої сільським головою Глибочицької сільської ради на договорі оренди земельної ділянки від 16.07.2013, останній було зареєстровано орендарем в сільській раді за № 4/20.10.14 лише 17.10.2014. Отже тільки з цієї дати позивач є належним користувачем земельної ділянки площею 39,78 га, щодо якої виник спір, та може стверджувати про порушення його прав на неї.

Натомість в обґрунтування заявлених позивачем вимог, що обумовлені протиправною поведінкою відповідача з приводу незаконного використання земельних ділянок, які передані в оренду позивачу, останній, серед іншого, посилається на акти обстеження земельних ділянок датовані в той період, коли право користування у позивача на земельні ділянки площею 39,78 га ще не виникло, а саме 14.10.2014.

За статтею 1 ГПК України унормовано, що право на звернення до суду мають особи для захисту своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що право оренди на зазначені в договорі від 16.07.2013 земельні ділянки у позивача виникло лише з моменту державної реєстрації цього права.

Отже суд встановив відсутність порушення прав позивача на земельні ділянки, обстеження яких було проведено на підставі акту від 14.10.2014 № 341/17.

Що стосується обстежень, які були проведені на земельних ділянках за заявою позивача, результати яких зафіксовані в актах від 14.10.2014 № 342/17, від 10.06.2015 за № 54/17 та від 22.12.2015 № 132, слід вказати, що планування та здійснення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, які використовуються ними у процесі ведення господарської діяльності здійснюється на підставі Порядку, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.02.2013 № 132 "Про затвердження Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства") (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 Порядку визначено, що інспекційні органи здійснюють планові та позапланові заходи державного нагляду (контролю). Планові та позапланові заходи здійснюються шляхом проведення перевірок, обстежень земельних ділянок.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 Порядку, позаплановим заходом є захід державного нагляду (контролю), який не передбачений планом роботи інспекційного органу. Підставами для здійснення позапланового заходу є, зокрема, отримання заяв, скарг чи звернень фізичних та юридичних осіб, у яких міститься інформація про порушення суб'єктом господарювання вимог земельного законодавства (із обов'язковим зазначенням суті порушення). Позаплановий захід у таких випадках проводиться за наявності згоди Державної інспекції сільського господарства України на його проведення.

Приписами п. 5.3 Порядку передбачено, що за результатами здійснення планових та позапланових заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, які використовуються ними у процесі ведення господарської діяльності, державні інспектори складають акт перевірки згідно з уніфікованою формою акта перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства (додаток до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12 липня 2012 року N 424 "Про затвердження Переліку питань та уніфікованої форми акта перевірки для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 року за N 1289/21601) (далі - акт перевірки).

У разі необхідності в акті перевірки наводиться план-схема місця розташування земельної ділянки (схематичний абрис чи викопіювання з картографічних матеріалів планів земельної ділянки з прив'язкою до місцевості та зазначенням суміжних землекористувачів). На плані-схемі вказується загальна площа земельної ділянки та площа, на якій виявлено порушення (забруднення, самовільне зайняття, нецільове використання земельної ділянки тощо) (п. 6.1 Порядку).

За п. 5.7 Порядку, при проведенні перевірки можуть бути присутні особи, права чи законні інтереси яких порушені внаслідок неправомірної діяльності суб'єкта господарювання, а також особи, безпосередньо причетні до порушення вимог земельного законодавства.

Згідно з п. 5.8 Порядку, у разі виявлення порушення вимог земельного законодавства державні інспектори:

з'ясовують обставини та суть вчиненого порушення земельного законодавства, установлюють особу, яка його вчинила, чи особу, внаслідок бездіяльності якої порушено вимоги земельного законодавства;

установлюють, чи є в діях осіб, які вчинили правопорушення, чи осіб, внаслідок бездіяльності яких порушено вимоги земельного законодавства, ознаки адміністративного чи кримінального правопорушення;

встановлюють шляхом обстеження земельних ділянок, чи завдана суб'єктом господарювання або третіми особами шкода земельним ресурсам унаслідок здійснення ними господарської чи іншої діяльності.

Відповідно до п. 5.9 Порядку, обстеження земельних ділянок, які використовуються суб'єктами господарювання, що перевіряються, здійснюються інспекційними органами під час проведення планових та позапланових заходів у разі, якщо це пов'язано із необхідністю, зокрема, визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок без спеціального дозволу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не додано до позовної заяви належних доказів порушення відповідачем права позивача на користування спірними земельними ділянками, оскільки, по-перше, доказом порушення відповідачем земельного законодавства слід вважати акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складений державним інспектором за результатами перевірки, в той час як акт обстеження земельної ділянки оформлюється лише у разі визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, та не може підміняти останній; по-друге, в актах від 14.10.2014 № 342/17 та від 10.06.2015 № 54/17 під час проведення обстеження земельної ділянки не було встановлено особу порушника земельного законодавства, а при визначенні порушника в акті від 22.12.2015 працівником інспекції не було зазначено обставин, за яких він дійшов висновку, що обробіток ґрунту на земельних ділянках, що належать позивачу на праві оренди, було проведено саме відповідачем. До того ж назва відповідача у справі є відмінною тій, що зазначена в акті від 22.12.2015 та Розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, від 12.02.2016 № 2. Вказане, а також відсутність в акті від 22.12.2015 інформації про наявність правовстановлюючих документів, що підтверджують державну реєстрацію права оренди за позивачем, вказує на неповноту проведеного обстеження земельних ділянок та встановлених обставин, тому результати обстеження мають бути підтверджені в суді додатковими доказами.

По-третє, суд вказує, що за відсутності в матеріалах справи оригіналу чи належним чином засвідченої копії плану-схеми до акту обстеження земельної ділянки від 22.12.2015 № 132, вказаний акт не розцінюється судом як належний доказ існування обставин, на які посилається позивач у своїй позовній заяві, оскільки у п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК).

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 ГПК).

Приписами статті 33 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Однак жодного документу, який є належним доказом порушення відповідачем у 2014 - 2015 роках вимог земельного законодавства, що є підставою для стягнення з відповідача суми збитку чи зобов'язання його до вчинення дій по звільненню самовільно зайнятої землі, позивачем до суду надано не було

З огляду на наявні в матеріалах справи докази та зроблені господарським судом в процесі розгляду справи висновки, суд зазначає, що оскільки позивачем не доведено обґрунтованість заявлених ним позовних вимог, у задоволенні позову суд відмовляє.

Судовий збір у відповідності до ст. 49 ГПК України покладається на позивача.

Разом з тим, щодо строків розгляду спору у даній справі господарський суд вказує, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно з п. 31 Рішення Європейського суду з прав людини від 01 лютого 2007 року у справі Макаренко проти України суд роз'яснує, що "розумний" строк проваджень має визначатись відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника і компетентних органів та інтерес, який мав заявник у цьому спорі.

Приписами ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

З огляду на викладене та враховуючи складність справи, суд вважає, що розгляд спору у справі № 906/378/16 у строк, що є більший, ніж передбачено ст. 69 ГПК України, є підставно обґрунтований з посиланням на статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та з дотримання критеріїв розумності строку, визначених у практиці Європейського суду з прав людини.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 14.07.16

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу - рек. з повід.