УХВАЛА

05.07.2016Справа № 908/4860/115
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біокор-Україна"

До Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення 1 299 423,14 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Кучма О.Г., за довіреністю.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біокор-Україна" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення 1 299423,14 грн. за генеральним договором добровільного страхування вантажу №465/0835/13/0991106.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.09.2015 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 01.10.2015.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 01.10.2015 відмовлено у задоволенні клопотання про направлення справи територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва, розгляд справи відкладено на 02.11.2015.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.11.2015 ухвалу Господарського суду Запорізької області у справі №908/4860/15 від 01.10.2015 - в частині відмови передачі справи за підсудністю скасовано.

Ухвалою суду від 18.11.2015 матеріали справи №908/4860/15 направлені за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою суду від 26.11.2015 справа №908/4860/15 прийнята до провадження судді Борисенко І.І.

Розгляд справи відкладався.

Представник позивача подав заяву про зміну позовних вимог, а саме відповідно до Заяви просить стягнути 1 139 029,35 грн., з яких: 591 035, 24 грн. основного боргу, 35 267, 80 грн., 3% річних, 464 536, 70 грн. втрат від інфляції, пеню - 48 189, 61 грн. та судові витрати.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Під збільшенням (зменшенням) розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціна позову.

Заява Позивача про зміну позовних вимог прийнята судом до розгляду в частині стягнення 591 035, 24 грн. основного боргу, 464 536, 70 грн. втрат від інфляції, пеню - 48 189, 61 грн.

Вимога позивача про стягнення 35 267, 80 грн. 3% річних не прийнята судом до розгляду, оскільки зазначена вимога не була заявлена в позовній заяві від 31.08.2015, фактично це нова вимога.

18.02.2016 Позивачем подана заява, відповідно до ст. 22 ГПК України про збільшення розміру позовних вимог в частині збільшення суми втрат від інфляції.

Вказана заява, в порядку ст. 22 ГПК України, прийнята судом до розгляду.

Відповідач у відзиві на позов проти позову заперечив з тих підстав, що НАСК «Оранта» відмовила у виплаті страхового відшкодування на підставі п.п. 13.1.5 договору страхування. Також, відповідач посилався на те, що перевезення застрахованого вантажу у кількості, що перевищує максимально дозволену є додатковою підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування на підставі п.п.13.1.8, 9.4. Договору страхування.

Додатково відповідач у відзиві зауважив, що сума позову є необґрунтованою та не відповідає чинному законодавству, оскільки податок на додану вартість (в розмірі 99 000,88 грн.), який включений Позивачем у ціну позову не є збитком Позивача, а договором страхування не передбачалось страхування непрямих збитків. Також, позивачем при розрахунку ціни позову не врахована франшиза, яка встановлена в договорі у розмірі 0,5% від страхової суми та не дотримано вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України.

Представник відповідача через загальний відділ діловодства суду подав письмові пояснення по справі в яких зазначив, що в матеріалах справи містяться документи суперечливого змісту про кількість і вартість товару, тому вважає за доцільне призначити бухгалтерську експертизу на розгляд якої поставити наступне питання:

- яка вартість оприбуткованої одиниці товару, зазначеного у видатковій накладній №7 від 22.07.2013р., без пдв, на дату розмитнення товару, відповідно до даних вказаних у митних деклараціях.

Вказане клопотання відповідачем обґрунтовано тим, що інформація видаткової накладної щодо кількості товару різниться з інформацією прибуткових накладних по 65 позиціях із 67 (№15, №65). Є частина товару, у якого кількість товару видаткової накладної менше ніж кількість товару у прибуткових накладних, що можна пояснити тим, що Позивач із придбаного товару тільки частину включив до видаткової накладної, але є частина товару, у якого кількість товару видаткової накладної більше ніж кількість товару у прибуткових накладних (порівняльна таблиця Відповідача додається останнім до матеріалів справи).

Позивач, у подані заяві 24.05.2016 поставив перед судом наступне питання:

- який є розмір шкоди, заподіяної Позивачу внаслідок знищення товару визначеного у видатковій накладній №7 від 22.07.2013 року». Просив доручити проведення експертизи Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Проведення експертизи саме у м. Дніпропетровську, на думку позивача буде свідчить про її неупередженості, так як Позивач знаходиться у м. Одеса, Відповідач у м. Києві, тому призначення проведення експертизи у місті де не знаходиться ані Позивач ані Відповідач є об'єктивним.

Оскільки наявні докази у справі на підтвердження ціни позову, містять документи суперечливого змісту про кількість і вартість товару, суд, з метою встановлення фактичної кількості та вартості товару вказує, що для роз'яснення вказаних питань, що виникли при вирішенні господарського спору є необхідність в спеціальних знаннях.

Відповідно до ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

Рішеннями ЄСПЛ у справах „Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands" від 27.10.1993 (п. 33), та „Ankerl v. Switzerland" від 23.10.1996 (п. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні „справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов'язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, „без якого змагальність як принцип не існує". Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

Також, у рішенні ЄСПЛ „Дульський проти України" від 01.06.2006 року (заява № 61679/00), зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Статтею 14 Закону України "Про судову експертизу" передбачено відповідальність судового експерта, зокрема судовий експерт на підставах і в порядку, передбачених законодавством, може бути притягнутий до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищезазначену практику ЄСПЛ та той факт, що роз'яснення питань, що виникли при вирішенні даного спору потребують спеціальних знань, Господарський суд міста Києва вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача та призначити бухгалтерську експертизу.

Одночасно, суд вказує, що питання запропоноване позивачем носить правовий характер, і є по суті правовим, а не бухгалтерським, враховуючи це суд не ставить дане питання перед експертами.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» визначаючись з експертною установою, яка проводитиме судову експертизу, господарський суд має враховувати положення пункту 1.5 Інструкції, згідно з якими експертизи проводяться, як правило, за зонами регіонального обслуговування. Цим же пунктом передбачено, що за наявності обставин, які зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи за зоною обслуговування, особа або орган, які призначають експертизу, зазначивши відповідні мотиви, можуть доручити її виконання експертам іншої установи. З урахуванням наведеного, а також припису пункту 3 частини другої статті 86 ГПК, у разі призначення господарським судом судової експертизи не за зоною регіонального обслуговування мотиви такого призначення мають бути зазначені в ухвалі про призначення експертизи.

Судом не встановлено, а Позивачем не доведено та не обґрунтовано, обставин які зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи за зоною обслуговування в м. Києві.

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність призначення бухгалтерської експертизи, проведення якої слід доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках призначення господарським судом судової.

З огляду на викладене, провадження в справі підлягає зупиненню на підставі п. 1 ч. 2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 41, 79, 86 ГПК України,-

УХВАЛИВ:

Призначити по справі судову бухгалтерську експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про судову експертизу" попередити експерта про кримінальну відповідальність у відповідності із ст.ст. 384 та 385 Кримінального кодексу України.

Поставити на вирішення експерта (експертів) наступне питання:

- яка вартість оприбуткованої одиниці товару, зазначеного у видатковій накладній №7 від 22.07.2013р., без пдв, на дату розмитнення товару, відповідно до даних вказаних у митних деклараціях.

Зобов'язати ТОВ "Біокор-Україна" оплатити вартість витрат по проведенню експертизи протягом 15 днів з моменту отримання рахунку.

Зобов'язати сторін надати до Господарського суду міста Києва або безпосередньо до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6) всі первинні документи, які містять відомості, - вихідні дані для вирішення поставленого питання.

Матеріали справи №908/4860/15 передати до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Зупинити провадження у справі №908/4860/15 до надходження до Господарського суду міста Києва висновку судової експертизи та повернення матеріалів справи №908/4860/15 до Господарського суду міста Києва.

Ухвала може бути оскарженою в частині зупинення провадження у справі до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя І.І.Борисенко