РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2016Справа №910/8870/16
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "КРИСТАЛБАНК"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ема-Цемент"

про стягнення 508 618,26 грн.

Представники:

від позивача: Гапанович С.В. - представник за довіреністю № 123 від 30.12.2015 р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги публічного акціонерного товариства "КРИСТАЛБАНК" до товариства з обмеженою відповідальністю "Ема-Цемент" про стягнення 508 618,26 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.06.2013 року між ПАТ «Терра Банк» (правонаступником якого є позивач) та відповідачем укладено кредитний договір №КЛ/13/06-5 із змінами та доповненнями, внесеними договором про внесення змін та доповнень №1 від 06.05.2014р.

На підставі кредитного договору відповідачу відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом в розмірі 3 000 000,00 грн. в межах якої надав відповідачу кредити на поповнення оборотних коштів, строком користування з 07.06.2013р. по 06.11.2014р., та за умови поступового погашення кредитної заборгованості згідно графіку зменшення ліміту кредитування, встановленого в додатку №1 до кредитного договору, сплати процентів за користування кредитними коштами в розмірі 24% річних та комісійних винагород, передбачених кредитним договором.

У зв'язку з невиконання договору, рішенням господарського суду м. Києва від 20.01.2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 07.11.2014 року.

Оскільки, договірні зобов'язання боржником добровільно не виконуються, а заборгованість по кредитному договору в повному обсязі не погашено, тому позивач звернувся в суд з вимогою про стягнення з відповідача (станом на 07.04.2016р.) несплачених процентів, нарахованих за користування кредитом в розмірі 397 225,74 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 87 389,66 грн. та 24 002,85 - 3% річних та втрати від інфляції в зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 17.05.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 06.06.2016 р.

В судове засідання 06.06.2016 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 17.05.2016 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 018.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.06.2016 року розгляд справи відкладено на 04.07.2016 року.

В судове засідання 04.07.2016 року представник відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 010, але 04.07.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва подав відзив на позовну заяву та заяву про застосування стоку позовної давності.

Представник позивача виконав вимоги ухвали суду від 17.05.2016 р.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

07.06.2013 року між публічним акціонерним товариством "Терра Банк" (банк) та товариством з обмеженою відповідальністю «Ема-Цемент» позичальник) укладений кредитний договір № КЛ/13/06-5, за умовами якого банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію з загальним лімітом в сумі 3 000 000,00 грн. (далі - кредит або кредитна лінія), а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в межах строку кредитування, встановленого в пункті 1.3 цього договору, в розмірі 24% річних, сплатити комісійну винагороду за надання (управління) кредитом.

Постановою Правління Національного банку України від 06.08.2014 року №463/БТ «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Терра Банк» до категорії проблемних» віднесено до категорії проблемних. Постановою Правління Національного банку України від 21.08.2014 року №518 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Терра Банк» до категорії неплатоспроможних» публічне акціонерне товариство «Терра Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.08.2014 № 72 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» вирішено розпочати процедуру виведення публічного акціонерного товариства «Терра Банк» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 22.08.2014р. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 122 від 20.11.2014 року та наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.11.2014 року № 232 було продовжено здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Терра Банк» на один місяць до 22.12.2014 року включно та продовжено повноваження уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Терра Банк» Ірклієнка Юрія Петровича на один місяць до 22.12.2014 року. В подальшому Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2014р. за № 159 вирішено розпочати процедуру ліквідації ПАТ «Терра Банк» строком на 1 рік з 24 грудня 2014р. по 23 грудня 2015р. включно.

Для виведення з ринку неплатоспроможного банку ПАТ «Терра Банк» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб створено публічне акціонерне товариство «Перехідний банк "КРИСТАЛБАНК", статут якого, затверджений рішенням засновника - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.12.2014р.

Відповідно до статуту Перехідний банк є правонаступником визначених відповідно до плану врегулювання, затверджено рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.10.2014р. активів (уключаючи права за договорами забезпечення) та обов'язків за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов'язаннями ПАТ «Терра Банк» (найменування неплатоспроможного банку), зареєстрованого Національним банком України 18.10.1996р. за номером 263. Засновником ПАТ «Перехідний Банк «КРИСТАЛБАНК» є Фонд, якому належить 100 % банку.

Відповідно до статуту публічного акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК» (нова редакція), затвердженого рішенням акціонера ПАТ товариство «Перехідний банк "КРИСТАЛБАНК" б/н від 12 березня 2015 року банк є правонаступником всього майна, прав та зобов'язань ПАТ «Перехідний банк "КРИСТАЛБАНК", яке згідно з рішенням засновника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08 грудня 2014 року (протокол №257/14) є правонаступником визначених відповідно до плану врегулювання, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.10.2014, активів (уключаючи права за договорами забезпечення) та обов'язків за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов'язаннями публічного акціонерного товариства «Терра Банк», , зареєстрованого Національним банком України 18.10.1996 за номером 263.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 1.3 кредитного договору передбачено, що кредитна лінія відкривається з 07.06.2013 р. по 06.06.2014 р. Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в строки (терміни), зазначені в графіку зменшення ліміту кредитування (додаток №1 до цього договору) - по 06.06.2014 р. (п. 1.3.2., додаток 1 до договору).

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, цільове використання (мета) кредиту: для поповнення оборотних коштів.

Згідно з п. 3.3 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом по договору здійснюється на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами, виходячи з процентної ставки у розмірі, визначеному п.1.1 цього договору. При розрахунку процентів використовується метод "факт/факт", виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

Проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно, в дату, визначену банком, але не пізніше останнього робочого дня місяця. Нарахування процентів здійснюється за період з дати надання кредиту по день, що передує останньому робочому дню місяця, в якому надано кредит, включно, та надалі за період з останнього робочого дня місяця, попередньої звітному, по день, що передує останньому робочому дню звітного місяця, а при погашенні кредиту по день, що передує дню погашення кредиту.

В грудні місяці у зв'язку з завершенням календарного року проценти нараховуються по 31 грудня включно.

Відповідно до п. 3.4 кредитного договору проценти за користування кредитом сплачуються позичальником щомісячно, не пізніше останнього робочого дня місяця, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.3 цього договору, в день повного погашені заборгованості по кредиту, або в день дострокового погашення заборгованості по кредиту на рахунок № 7244, відкритий в ПАТ "Терра Банк", код Банку 380601.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.01.2015 року у справі №910/25530/15 позов публічного акціонерного товариства "Перехідний банк "Кристалбанк" задоволено повністю. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ема-Цемент" на користь публічного акціонерного товариства "Перехідний банк "Кристалбанк" 2 999 998,00 грн. заборгованості за кредитом, 216 314,89 грн. заборгованості за прострочені проценти, 54 623,16 грн. 16 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів, 4 865,67 грн. пені за прострочення сплати процентів, 27500,00 грн. штрафу, 49 967,62 грн. втрат від інфляції в зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів, 5 159,95 грн. 95 коп. 3 % річних та втрат від інфляції в зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів.

В рішенні встановлено факт надання відновлювальної відкличної кредитної лінії з загальним лімітом в сумі 3 000 000,00 грн.

Як вбачається з рішення в ньому розрахунок заборгованості по договору здійснено станом на 07.11.2014 року.

Вищезазначене рішення набрало законної сили 06.02.2015 року.

Відповідно до ч.3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що основну заборгованість по кредиту відповідач сплатив 19.05.2015 року, у зв'язку з чим за період з 22.12.2014 року по 18.05.2015 року відповідачу нараховані проценти за користування кредитом, та сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом станом на 07.04.2016 року становить 397 225,74 грн.

Пунктом 3.6 кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється в розмірі 34% річних (проценти за понадстрокове користування кредитом). Нарахування процентів за користування кредитними коштами, що не повернуті строки/терміни, передбачені цим договором (проценти за понадстрокове користування кредитом), здійснюється на суму фактичного щоденного залишку простроченої заборгованості по кредиту, виходячи з процентної ставки, зазначеної в першому абзаці цього пункту договору.

Проценти за понадстрокове користування кредитом нараховуються банком щомісячно в дату, визначену банком, але не пізніше останнього робочого дня місяця. Проценти нараховуються за період з дати виникнення простроченої заборгованості по кредиту по день, що передує останньому робочому дню місяця, в якому виникла така заборгованість (або до дня погашення простроченої заборгованості), та надалі з дня, в якому здійснювалось нарахування процентів в минулому місяці, по день, що передує дню нарахування процентів в поточному місяці, включно та з дня попереднього нарахування до дня погашення простроченої заборгованості в місяці, в якому відбулось таке погашення. Сплата процентів за понадстрокове користування кредитом здійснюється в порядку та в терміни, зазначені у п. 3.4 цього договору.

У відзиві відповідач визнав позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по сплаті прострочених (нарахованих) відсотків за кредитним договором, в розмірі 397 225,74 грн. та в частині стягнення 3% річних та трати від інфляції у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, станом на 07.04.2016 року факт наявності заборгованості за кредитним договором в частині нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом в розмірі 397 225,74 грн. відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та визнаний позичальником, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних в розмірі 5 730,47 грн. та індекс інфляції в розмірі 18 272,38 грн. за період з 08.10.2015 року по 07.04.2016 року за несвоєчасну сплату процентів.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п.6.2 договору позичальник у випадку прострочення ним виконання зобов'язання по поверненню Банку сум кредиту та/або процентів за користування кредитом та/ або процентів за понадстрокове користування кредитом зобов'язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу.

Суд погоджується з розрахунком позивача щодо стягнення з відповідача трьох проценти річних в розмірі 5 730,47 грн. та індексу інфляції в розмірі 18 272,38 грн. за період з 08.10.2015 року по 07.04.2016 року, а вимоги позивача в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 87 389,66 грн. за період з 08.10.2015 року по 07.04.2016 року.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6.3 договору, за порушення визначених в цьому договорі строків (термінів) повернення кредиту сплати процентів за користування кредитними коштами та/або комісійних винагород позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності щодо вимоги позивача про стягнення пені за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 87 389,66 грн.

У відповідності до положень пункту 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідно до ч.3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з умов кредитного договору, сторонами встановлено, що проценти за понадстрокове користування кредитом нараховуються банком щомісячно в дату, визначену банком, але не пізніше останнього робочого дня місяця. Проценти нараховуються за період з дати виникнення простроченої заборгованості по кредиту по день, що передує останньому робочому дню місяця, в якому виникла така заборгованість (або до дня погашення простроченої заборгованості), та надалі з дня, в якому здійснювалось нарахування процентів в минулому місяці, по день, що передує дню нарахування процентів в поточному місяці, включно та з дня попереднього нарахування до дня погашення простроченої заборгованості в місяці, в якому відбулось таке погашення (п.3.6 кредитного договору).

Відповідно до п. 3.4 кредитного договору проценти за користування кредитом сплачуються позичальником щомісячно, не пізніше останнього робочого дня місяця, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.3 цього договору, в день повного погашені заборгованості по кредиту, або в день дострокового погашення заборгованості по кредиту.

Відповідно до ч.3 статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно з статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, не пізніше останнього робочого дня місяця.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення процентів за користування кредитом повинно здійснюватися щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Аналогічні висновки містяться у постановах Вищого господарського суду України від 12 грудня 2012 року та від 7 березня 2013 року №5015/2087/12 та постановах Верховного суду України №6-16цс13 від 06.11.2013 року, №6-20цс14 від 19.03.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява від 25.04.2016 року надійшла до суду 16.05.2016 року.

Положеннями пункту 4.4.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що з урахуванням положення частини четвертої статті 51 Господарського процесуального кодексу України днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду).

Відповідно до ч.4 статті 257 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки судом встановлено, що погашення процентів за користування кредитом повинно здійснюватися щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань, тому нарахована пеня за період з 08.10.2015 року по 07.04.2016 року по несвоєчасно погашеним процентам за період з 22.12.2014 року по 29.04.2015 року не підлягає задоволенню.

А підлягає нарахуванню пеня за нараховані та несплачені проценти за період з 30.04.2015 року по 18.05.2015 року на суму 53 095,86 грн. з 19.05.2015 року по 19.11.2015 року.

Відповідно до п.1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Тобто, даним приписом передбачено період часу за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Розрахунок пені:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
53095.8508.10.2015 - 29.10.20152222.0000 %0.121 %1408.13
53095.8530.10.2015 - 19.11.20152122.0000 %0.121 %1344.13
Таким чином, за перерахунком суду розмір пені становить 2 752,26 грн. та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ема-Цемент" (01011, м. Київ, вулиця Рибальська, будинок 13, ) на користь публічного акціонерного товариства "КРИСТАЛБАНК" (04053, місто Київ, Кудрявський узвіз, будинок 2, ) несплачені проценти, нараховані за користування кредитом в розмірі 397 225 (триста дев'яносто сім тисяч двісті двадцять п'ять) грн. 74 коп., пеню в розмірі 2 752(дві тисячі сімсот п'ятдесят дві) грн. 26 коп., три проценти річних в розмірі 5 730 (п'ять тисяч сімсот тридцять) грн. 47 коп., індекс інфляції в розмірі 18 272 (вісімнадцять тисяч двісті сімдесят дві) грн. 26 коп. та судовий збір в розмірі 6 359 (шість тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн. 76 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 14.07.2016 року.

Суддя С.М. Мудрий