КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2016 р. Справа№ 910/4923/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Гаврилюка О.М.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 06.07.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Новий дім» на рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2016 (повне рішення складено 27.04.2016)

у справі №910/4923/16 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом заступника керівника Київської місцевої прокуратури №1 міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Новий дім»

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.04.2016 у справі №910/4923/16 позов задоволено. Внесено зміни до частини 1 пункту 4.1. договору оренди земельної ділянки від 13.07.2007, укладеного між Київською міською радою та ТОВ «Компанія «Новий Дім», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демяненком Т.М. та зареєстрований у реєстрі за №1963, а також зареєстрований у Головному управлінні земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі зроблено запис від 20.07.2007 №79-6-00522, виклавши її у наступній редакції: «Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3 % (три відсотки) від її нормативної грошової оцінки до введення об'єкта в експлуатацію». Стягнуто з ТОВ «Компанія «Новий Дім» на користь прокуратури міста Києва 1 378,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ТОВ «Компанія «Новий дім» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2016 у справі №910/4923/16 та прийняти нове рішення суду, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В своїх доводах скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також має місце порушення норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою від 20.05.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Федорчук Р.В. вказану вище апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд справи №910/4923/16 за участю уповноважених представників сторін.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 14.06.2016, у зв'язку з перебуванням судді Лобаня О.І. у відпустці, змінено склад судової колегії на: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Федорчук Р.В.,Тищенко А.І.

Ухвалою від 14.06.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Федорчук Р.В., Тищенко А.І. апеляційну скаргу ТОВ «Компанія «Новий Дім» прийнято до свого провадження.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.07.2016, у зв'язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці, змінено склад судової колегії на: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Гаврилюк О.М., Федорчук Р.В.

Ухвалою від 04.07.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Гаврилюк О.М., Федорчук Р.В. апеляційну скаргу ТОВ «Компанія «Новий Дім» прийнято до свого провадження.

Прокурор та представники позивача брали участь в судових засіданнях, заперечували щодо вимог апеляційної скарги, надавали пояснення та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники відповідача брали участь в судових засіданнях, підтримували вимоги апеляційної скарги, надавали пояснення та просили апеляційну каргу ТОВ «Компанія «Новий дім» задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2016 у справі №910/4923/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Прокурором на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ТОВ «Компанія «Новий Дім» залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2016 у справі №910/4923/16 - без змін.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.07.2007 між Київською міською радою (орендодавець) та ТОВ «Компанія «Новий дім» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 15.03.2007 за №307/968 за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку площею 30471 кв. м, яка розташована за адресою: пров. Феофанівський, 14-б у Голосіївському районі міста Києва. Кадастровий номер :79:130:0030.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем'яненком Т.М. та зареєстрований у реєстрі за №1963, а також зареєстрований у Головному управлінні земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі зроблено запис від 20.07.2007 №79-6-00522.

Відповідно до п. 2.2. договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 14 075 131,44 грн.

Згідно з п. 3.1. договору останній укладено на 15 років.

Пунктом 4.1. договору визначено, що орендна плата за земельну ділянку становить платіж, який орендар самостійно розраховує та вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою у грошовій формі - 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки до введення об'єкта в експлуатацію.

Після введення в експлуатацію об'єкта:

- 0,03 % від нормативної грошової оцінки частини земельної ділянки, яка визначається пропорційно площі житлового фонду;

- 4 % від нормативної грошової оцінки частини земельної ділянки, яка визначається пропорційно площі нежитлового фонду. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

Відповідно до п. 4.9. договору розмір орендної плати може переглядатися у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством та у випадках, передбачених законом, за згодою сторін, але не частіше, ніж один раз у рік.

У березні 2016 року заступник керівника Київської місцевої прокуратури №1 міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Компанія «Новий дім» про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, укладеного між сторонами, виклавши п. 4.1. договору в наступній редакції: «Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки до введення об'єкта в експлуатацію».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Київською місцевою прокуратурою №1 м. Києва, у ході опрацювання статистичної інформації щодо дотримання вимог земельного та податкового законодавства при використанні орендарями земельних ділянок встановлено, що ТОВ «Компанія «Новий дім» розмір річної суми орендної плати не приведений у відповідність до вимог ст. 288 Податкового кодексу України та рішення Київської міської ради від 28.02.2013 №89/9146 «Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок у частині приведення розміру річної орендної плати у відповідність до положень статті 288 Податкового кодексу України» та відповідно до поданої декларації з плати за землю становить 1,5%.

При прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що умовами договору не передбачено можливості змінювати відсоткову ставку орендної плати в односторонньому порядку, норми Податкового кодексу України вступили в силу після укладення договору оренди та позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 вказаного Закону визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 206 ЗК України, ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

З 01.01.2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, положеннями якого передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (ст. 288 ПК України).

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки (ст. 288.5.1 ПК України).

За умовами ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

З метою приведення у відповідність до вимог чинного законодавства істотних умов договорів оренди земельних ділянок, 28.02.2013 Київською міською радою прийнято рішення №89/9146 «Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок у частині приведення розміру річної орендної плати у відповідність до положень статті 288 Податкового кодексу України». Вказаним рішенням зобов'язано орендарів земельних ділянок забезпечити оформлення внесення відповідних змін до договорів оренди земельних ділянок.

З матеріалів справи вбачається, що 15.07.2013 Департамент земельних ресурсів звертався до відповідача з листом щодо приведення розміру орендної плати у договорі оренди землі у відповідність до законодавства.

Судом встановлено, що ТОВ «Компанія «Новий дім» не вчинено жодних дій, направлених на внесення змін до спірного договору в частині збільшення розміру орендної плати за орендовану ним земельну ділянку.

При цьому, проаналізувавши положення зазначеного законодавства України, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, що, в свою чергу, свідчить про наявність підстав для перегляду розміру орендної плати - у разі законодавчої зміни її граничного розміру.

Згідно з п. 2.18. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» №6 від 17.05.2011 вирішення спорів про внесення змін до договору пов'язане із застосуванням положення частини першої статті 626 ЦК України, відповідно до якої договір є узгодженим волевиявленням двох або більше сторін, і тому суд не може зобов'язати іншу сторону договору внести зміни до нього. Отже, зацікавлена сторона у випадках, передбачених законом, може просити суд про внесення зміни до договору згідно з рішенням суду, а не про зобов'язання відповідача внести такі зміни до договору.

Відповідно до п. 2.19. вказаної постанови Пленуму у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку. Оскільки відповідно до частини першої статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, внесення змін до договору оренди землі у разі зміни ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів уповноваженим органом повинно здійснюватися з дотриманням порядку, визначеного цією статтею Господарського кодексу України. У разі не досягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Зі змісту п. 4.9. договору вбачається, що розмір орендної плати може переглядатися у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством та у випадках, передбачених законом, за згодою сторін, але не частіше, ніж один раз у рік.

Судом встановлено, що розмір орендної плати, який запропоновано позивачем, визначено у межах граничних розмірів платежу за оренду земельної ділянки державної чи комунальної власності, передбачених статтею 288 Податкового кодексу України.

Враховуючи те, що сторонами у договорі оренди земельної ділянки передбачена можливість збільшення розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, тому законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 27.12.2010 у справі № 27/15-10, від 23.05.2011 у справі №7/105-10 (30/234-09), від 4.07.2011 у справі №41/81пд.

Отже, враховуючи вищенаведене, позов підлягає задоволенню.

Щодо посилань скаржника на те, що позивачем пропущено строк позовної давності судова колегія не бере до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, судом встановлено, що 28.02.2013 Київською міською радою прийнято рішення «Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок у частині приведення розміру річної орендної плати у відповідність до положень статті 288 Податкового кодексу України».

Пунктом 3 вказаного рішення Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) зобов'язано проінформувати про прийняття цього рішення органи Державної податкової служби та орендарів земельних ділянок.

Листом від 15.07.2013 Департамент земельних ресурсів повідомив відповідача про необхідність внесення змін до договору оренди.

Судом встановлено, що рішення Київської міської ради на час розгляду справи є чинним та строк його виконання не встановлений, тому твердження скаржника про те, що позивачем пропущено строк позовної давності судова колегія вважає є необґрунтованим.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що невиконання ТОВ «Компанія «Новий дім» вимог чинного законодавства, зокрема, не приведення розміру річної орендної плати у відповідність до положень ст. 288 ПК України та рішення Київської міської ради від 28.02.2013 №89/9146 є порушенням інтересів держави щодо забезпечення додержання передбаченого ст. 19 Конституції України принципу здійснення органами державної влади та органами місцевого самоврядування своїх повноважень.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2016 у справі №910/4923/16 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи відповідача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2016 у справі №910/4923/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Компанія «Новий дім» - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Новий дім» на рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2016 у справі №910/4923/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2016 у справі №910/4923/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/4923/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Гаврилюк

Р.В. Федорчук