РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2016Справа №910/9906/16
За позовом Управління Державної служби охорони при ГУМВС України у Хмельницькій області

до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

про стягнення 1514,08 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Кошарський О.В. (за дов.).

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 15.07.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Управління Державної служби охорони при УМВС України в Хмельницькій області до публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про стягнення заборгованості в сумі 1514,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договорами № Нт-1857 та № НТ-1857т від 11.08.2010.

Ухвалою суду від 03.06.2016 порушено провадження у справі № 910/9906/16, розгляд останньої призначено на 22.06.2016.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва 17.06.2016 позивач надав оригінали документів, доданих до позовної заяви.

В судовому засіданні 22.06.2016 представник відповідача подав документи до матеріалів справи.

22.06.2016 в судовому засіданні оголошено перерву до 07.07.2016.

Позивач в судове засідання 07.07.2016 не з'явився, явку уповноважених представників не забезпечив, про день та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, однак подав пояснення з додатками.

Представником відповідача в судовому засіданні подано відзив з додатками, в якому проти позову відповідач заперечував, посилаючись на процедуру ліквідації банку та можливість задоволення всіх вимог кредиторів лише у рамках даної процедури в порядку черговості.

Ухвалою суду від 07.07.2016 розгляд справи відкладено на 15.07.2016.

В судове засідання 15.07.2016 представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Наказом від 26.05.2008 № 123 "Про перейменування Відділу Державної служби охорони при УМВС України в Хмельницькій області" перейменовано Відділ Державної служби охорони при УМВС України в Хмельницькій області в Управління Державної служби охорони при УМВС України в Хмельницькій області та визначено його у якості правонаступника.

07.11.2015 Наказом № 1399 "Про ліквідацію підрозділів Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ" ліквідовано Управління Державної служби охорони при УМВС України в Хмельницькій області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1139 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 № 834" установлено, що органи поліції охорони, утворені як територіальні органи Національної поліції, є правонаступниками Департаменту Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ та відповідних державних установ Державної служби охорони Міністерстві внутрішніх справ, що ліквідуються в установленому законодавством порядку.

Згідно акту від 29.02.2016 приймання-передачі майна, активів і зобов'язань, що передаються з балансу УДСО при УМВС України у Хмельницькій області на баланс Управління поліції охорони в Хмельницькій області передано за переліком активи і зобов'язання УДСО при УМВС України у Хмельницькій області на баланс Управління поліції охорони в Хмельницькій області.

11.08.2010 між Управлінням Державної служби охорони при УМВС України в Хмельницькій області (охорона) та Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (замовник) укладено договір № Нт-1857 на централізовану охорону майна на об'єкті підрозділом Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України. За цим договором замовник доручає, а охорона зобов'язується здійснювати охорону майна замовника на об'єкті та обслуговування сигналізації на цьому об'єкті. За цим договором охорона не приймає майно замовника на зберігання і не вступає у володіння ним. Охорона майна, що знаходиться на об'єкті , здійснюється охороною у дні і години, вказані у дислокації (п. 2.1, 2.2 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору ціна охоронних послуг за цим договором є договірною

і визначається сторонами в розрахунку та протоколі узгодження договірної ціни (додаток № 2, 3 до договору), які є невід'ємною частиною договору. У разі зміни норм витрат охорони на виконання заходів охорони по договору, у тому числі при проведенні державної індексації доходів населення, інших заходів, що викликають зміну суми витрат на утримання охорони, договірна ціна та вартість охоронних послуг за договором змінюється сторонами на основі наданого охороною письмового подання замовнику без переоформлення договору, шляхом підписання сторонами нових додатків № 2, 3 до договору.

Вартість охоронних послуг на кожний окремий місяць розраховується сторонами на підставі дислокації та рахунку, відповідно до кількості годин надання цих послуг в кожному окремому місяці та їх вартості. Оплата за послуги охорони здійснюється замовником на умовах попередньої оплати шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок охорони. Перший платіж по договору у сумі вартості послуг охорони за перший місяць охорони об'єкта здійснюється замовником впродовж 2 банківських днів після підписання сторонами договору. Усі наступні платежі по договору здійснюються замовником не пізніше 15 числа кожного місяця за цей місяць. Датою оплати вважається дата зарахування коштів замовника на банківський рахунок охорони. Замовник своєчасно надсилає до охорони свого уповноваженого представника для отримання рахунків на оплату, актів виконаних робіт та інших необхідних йому фінансових документів. Будь-яке недотримання замовником своїх зобов'язань за цим договором щодо передачі об'єктів під охорону, не є підставою для зміни ним розміру та строків оплати за цим договором ( п. 3.2, 3.3 договору).

Згідно п. 12.1, 12.4, 13.1, 13.3 договору кожна із сторін може достроково розірвати цей договір, попередивши про це у письмовій формі іншу сторону не пізніше ніж за 15 діб до дати його розірвання. У разі розірвання (припинення дії договору), замовник зобов'язаний повністю оплатити охороні вартість наданих йому охоронних послуг по останній день їх надання включно. Цей договір укладається сторонами строком на 1 рік і починає свою дію з 11.08.2010. Усі повідомлення направлені сторонами одна одній у зв'язку з укладенням цього договору повинні бути здійснені у письмовій формі і мають вважатися поданими належним чином, якщо вони направлені листом з повідомленням.

Додатковим договором № 1 від 15.07.2011 сторони домовились пролонгувати термін дії договору № Нт-1857 від 11.08.2010, у зв'язку з цим сторони погодили викласти п. 13.1 договору у наступній редакції: "Цей договір укладається терміном з 11.08.2010 до 31.12.2011.

Договором про внесення змін та доповнень від 01.01.2012 сторони погодили, що договір № Нт-1857 від 11.08.2010 укладений по 31.12.2012 та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Додатковим договором від 24.12.2012 сторони продовжили строк дії договору № Нт-1857 від 11.08.2010 по 31.12.2013. Додатковим договором від 03.12.2013 сторони продовжили строк дії договору № Нт-1857 від 11.08.2010 по 31.12.2014.

Між Управлінням Державної служби охорони при УМВС України у Хмельницькій області (охорона) та Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (замовник) 11.08.2010 укладено договір № Нт-1857Т відповідно до якого, замовник передає, а охорона приймає під спостереження систему тривожної сигналізації, встановлену на об'єкті замовника, зазначену у дислокації-розрахунку, що є невід'ємною частиною договору та негайно направляє наряд міліції охорони на об'єкт у разі її спрацювання. Спостереження сигналізації,встановленої на об'єкті, здійснюється у дні і години, вказані у дислокації-розрахунку. Особливими умовами договору можуть бути передбачені обставини або умови, за яких період спостереження вважається припиненим (п. 2.1, 2.2 договору).

Відповідно до п. 3.1, 3.3, 4.1.6 договору сума оплати за одну годину охорони за цим договором визначається на підставі узгодженої протоколом сторін договірної ціни охорони. Розмір ціни спостереження за станом систем тривожної сигналізації об'єктів визначається згідно з методикою, спільно затвердженою МВС та Мінекономіки за погодженням з антимонопольним комітетом. Акт виконаних робіт підписується сторонами в кінці кожного календарного місяця, а також по закінченню терміну дії договору. Замовник зобов'язаний своєчасно здійснювати оплату по цьому договору та відшкодовувати витрати охорони по обслуговуванню та ремонту сигналізації.

Даний договір укладається терміном на один рік і набирає чинності з дня його підписання. Договір може бути розірваний достроково за ініціативою однієї із сторін з попереднім письмовим повідомленням про це другої сторони не менш ніж за 15 діб (п. 9.1, 9.2 договору).

Додатковими договорами від 15.07.2011, від 01.01.2012, від 24.12.2012 сторони продовжили строк дії договору по 31.12.2013.

До матеріалів справи додано протокол узгодження договірної ціни за здійснення заходів охорони, дислокація та розрахунок до договорів № 1857, 1857Т від 11.08.2010.

Позивач виставив відповідачу рахунки-фактури на оплату послуг охорони: № 112-000701 від 01.07.2015 на суму 471,05 грн., № 112-000585 від 01.06.2015 на суму 1016,63 грн., № 112-000471 від 01.05.2015 на суму 1043,03 грн., № 112-000352 від 01.04.2015 на суму 1016,63 грн., № 112-000232 від 01.03.2015 на суму 1043,03 грн., № 112-000122 від 01.02.2015 на суму 963,83 грн., № 112-000011 від 01.01.2015 на суму 1043,03 грн. Загальна сума рахунків, виставлених позивачем відповідачу за період з січня 2015 по липень 2015 за послуги охорони за договорами № Нт-1857 № Нт-1857Т становить 6597,23 грн.

Позивач надав до матеріалів справи акти прийому-здачі виконаних робіт/послуг за вказаними договорами, підписаних з боку позивача та не підписаних відповідачем: № 112-000013 за січень 2015 року від 31.01.2015 на суму 1043,03 грн., № 112-000155 за лютий 2015 року від 28.02.2015 на суму 963,83 грн., № 112-000297 за березень 2015 року від 31.03.2015 на суму 1043,03 грн., № 112-000455 за квітень 2015 року від 30.04.2015 на суму 1016,63 грн., № 112-000607 за травень 2015 року від 31.05.2015 на суму 1043,03 грн., № 112-000760 за червень 2015 року від 30.06.2015 на суму 1016,63 грн., № 112-000914 за липень 2015 року від 31.07.2015 на суму 471,05 грн. Загальна вартість наданих послуг згідно актів становить 6597,23 грн.

Суд приймає акти виконаних робіт у якості належних доказів, оскільки обов'язок отримати та підписати акти покладено на відповідача згідно умов договорів і прострочення отримання вказаних документів не впливає на обов'язок замовника оплачувати отримані послуги. Крім того, відповідач не надав доказів звернення до позивача з претензіями щодо факту надання послуг та їх якості.

Також на підтвердження факту надання послуг охорони позивач надав витяг з журналу подій на об'єкті за період з 01.01.2015 по 16.07.2015.

На підтвердження факту оплати послуг за вказаними вище договорами підтверджується банківськими виписками: сплата за січень 2015 на суму 2006,86 грн., сплата за березень 2015 на суму 1043,03 грн., сплата за квітень 2015 на суму 1016,63 грн.,сплата за червень 2015 на суму 1016,63 грн. Загальна вартість послуг оплачена відповідачем в період з січня по червень 2015 року становить 5083,15 грн.

Судом встановлено, що за договорами, в зв'язку з частковою оплатою отриманих послуг за договорами № Нт1857 та № Нт1857Т від 11.08.2010 за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 1514,08 грн.

До матеріалів справи надано лист відповідача до позивача, в якому він просив припинити надання послуг з охорони відділення банку за адресою: Хмельницька область, м. Нетішин, вул.. Промислова, 4/7 (отримано позивачем 06.03.2014 за № 586).

Листом від 08.06.2015 № 3875/017-08 відповідач просив позивача розірвати договір № Нт-1857Т від 11.08.2010 з 01.06.2015 (отримано 11.06.2015 № 1781).

Листом від 05.06.2015 № 4516 позивач повідомив відповідача про припинення дії договору № Нт-1857 від 11.08.2010 та просив припинити надавати послуги з охорони за адресою: АДРЕСА_1 з 10.06.2015 (отриманий 13.07.2015 № 2133).

Наказом В.о. Начальника УДСО при УМВС України в Хмельницькій області від 17.06.2015 № 1464 "Про знаття з охорони об'єкта" в зв'язку з припиненням договірних відносин за договором № Нт1857Т від 11.08.2010 наказано головному бухгалтеру припинити утримання плати за послуги охорони об'єкта у м. Нетішин, по проспекту Незалежності, 9 та припинити здійснювати спостереження СТС відділення АТ "Брокбізнесбанк" з 01.06.2015.

Наказом Начальника УДСО при УМВС України в Хмельницькій області від 21.06.2015 № 1744 "Про знаття з охорони об'єкта" в зв'язку з припиненням договірних відносин за договором № Нт1857 від 11.08.2010 наказано головному бухгалтеру припинити утримання плати за послуги охорони об'єкта у м. Нетішин, по проспекту Незалежності, 9 та припинити здійснювати спостереження СТС відділення АТ "Брокбізнесбанк" з 15.07.2015.

Дія договорів № Нт1857 та № Нт1857Т від 11.08.2010 була припинена, в зв'язку з закриттям відділень банку.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою від 06.04.2016 № 884/42/02, в якій просив погасити суму боргу у розмірі 1514,08 грн. (докази направлення в матеріалах справи).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, надав передбачені договором послуги з охорони майна, проте відповідач оплати наданих позивачем послуг у повному обсязі не провів, доказів зворотного суду не надав.

Отже, згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

При цьому, суд звертає увагу на те, що сторонами у договорі та у додатку до нього, чітко визначено розмір, строк та порядок здійснення щомісячного платежу, що підлягає оплаті замовником.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт наявності заборгованості відповідачем не заперечувався, в той же час відповідач проти задоволення заявлених позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини введення тимчасової адміністрації та неможливості погашати вимоги кредиторів банку, а також на те, що наразі триває процедура ліквідації, у зв'язку з чим, на його думку, вимоги позивача не можуть бути задоволені.

Судом встановлено, що рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.02.2014 № 9 у ПАТ "Брокбізнесбанк" запроваджено тимчасову адміністрацію на період з 03.03.2014 до 02.06.2014.

Постановою Національного банку України від 10.06.2014 № 339 відкликано банківську ліцензію ПАТ "Брокбізнесбанк" та розпочато ліквідацію останнього.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.06.2014 № 45 розпочато ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами з 11.06.2014 та призначено уповноважено особою на ліквідацію провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасово адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Куреного Олександра Вікторовича на період з 11.06.2014 до 10.06.2015.

Як встановлено судом, спірна заборгованість відповідача з послуг охорони перед позивачем виникла у період процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк".

Згідно з положеннями статей 17 та 77 Закону "Про банки і банківську діяльність", юридична особа набуває статусу банку і право на здійснення банківської діяльності виключно за умови отримання банківської ліцензії та втрачає статус банку після відкликання банківської ліцензії.

Тому під час дії тимчасової адміністрації в банку дія Закону "Про банки і банківську діяльність" розповсюджується на банк з врахуванням обмежень, встановлених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", про що зазначено в п. 8 Перехідних положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Таким чином, під час тимчасової адміністрації юридична особа не втрачає статус банку, але її повноваження щодо здійснення банківських операції є обмеженими відповідно до приписів Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Приписами статті 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначається Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон).

Статтею 1 Закону встановлено, що його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до пункту 6 статті 2 Закону тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Частиною п'ятою статті 36 Закону (в редакції чинній на момент виникнення боргу) встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

При цьому, частиною 6 статті 36 Закону (в редакції чинній на момент виникнення боргу) передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо:

1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті;

1 1) сплати регулярного збору до Фонду;

2) витрат, пов'язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті;

3) виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю працівників банку;

4) виплати аліментів, пенсій, стипендій, інших соціальних, державних виплат, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, ушкодженням здоров'я або смертю, тощо;

5) здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації;

6) здійснення купівлі-продажу валюти фізичними та юридичними особами для погашення ними зобов'язань за кредитними договорами, виконання вимог, встановлених законодавством, для обов'язкового продажу валюти.

Зобов'язання банку, передбачені пунктами 1-1 - 4 частини шостої цієї статті, виконуються банком у межах його фінансових можливостей у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Фонду.

У ч. 4 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони. У разі припинення, розірвання або порушення умов таких договорів з боку контрагентів банку Фонд має право вимагати відшкодування збитків у порядку, встановленому законодавством України.

Отже, відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 36 Закону, обмеження, визначене пунктом 1 ч. 5 статті 36 Закону не поширюється на зобов'язання банку щодо витрат, пов'язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті.

Крім того, судом враховано, що відповідачем частково сплачувалась заборгованість за вказаними договорами про надання послуг охорони під час здійснення ліквідаційної процедури, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії платіжних доручень.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості з послуг охорони у розмірі 1514,08 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" (03057, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 41, ідентифікаційний код - 19357489) на користь Управління Державної служби охорони при ГУМВС України у Хмельницькій області (29016, м. Хмельницький, вул. Тернопільська, буд. 6/1, ідентифікаційний код - 08597049) 1514 (одна тисяча п'ятсот чотирнадцять) грн. 08 коп. - заборгованості та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний рішення складено: 15.07.2016.

Суддя Усатенко І.В.