ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.06.2016 Справа №905/1276/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Кучерявої О.О.,

при секретарі судового засідання Соколовій С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ЕНЕРГОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" Брайка Станіслава Анатолійовича

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення 35120,29 Євро, з яких заборгованість за кредитом у сумі 29142,48 Євро, заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 597781грн., пеня за прострочення сплати процентів у сумі 20739,78 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "ЕНЕРГОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" Брайка Станіслава Анатолійовича звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 35120,29 Євро, з яких заборгованість за кредитом у сумі 29142,48 Євро, заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 597781грн., пеня за прострочення сплати процентів у сумі 20739,78грн.

Правовою підставою позову позивач під час розгляду справи вважає норми статей 525, 526, 530, 611, 1050, Цивільного кодексу України, статей 173, 174, 175, 193 Господарського кодексу України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання зобов'язань відповідача за договором про надання кредитної лінії №3 від 26.06.2013, належне виконання якого забезпечується іпотечним договором б/н від 26.06.2013, відповідно до якого предметом іпотеки є: квартира, трикімнатна, номер 9,10 загальною площею 161,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Донецьк, проспект Комсомольський, будинок 17.

На підставі п. 9.1 договору про надання кредитної лінії та статті 625 ЦК України позивач нарахував пеню за прострочення сплати процентів у розмірі 20739,78грн.

Ухвалою господарського суду від 30.05.2016 на підставі ст.69 ГПК України за клопотанням позивача строк розгляду справи було продовжено на 15 днів.

Протягом розгляду справи представником позивача неодноразово надавались додаткові документи по справі.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать наявні у матеріалах справи: роздруківки повідомлень в мережі Інтернет від 08.04.2016, 05.05.2016 та 30.05.2016 про час і місце судових засідань зі сторінки господарського суду Донецької області на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Новини та події». Пояснень по суті спору або відзив на позовну заяву не надали, заяв про розгляд справи у їх відсутності не надходило.

Пунктом 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням того, що норми статті 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а норми статті 129 Конституції України одним з принципів судочинства визначають свободу у наданні сторонами суду доказів та у доведенні перед судом їх переконливості, судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Клопотань щодо фіксації судового процесу не заявлено, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2013 між Публічним акціонерним товариством "Енергобанк" (банк, позивач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (позичальник, відповідач) підписано договір про надання кредитної лінії №3 (далі - Договір).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками сторін та діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором (п.10.1 Договору).

Відповідно до п. 1.1 Договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, надалі - кредит, на умовах визначних цим договором. В тексті договору під терміном "кредит" мається на увазі "кредитна лінія".

Відповідно до п. 1.6 Договору кредит надається позичальнику для наступних цілей: поповнення обігових коштів.

Відповідно до п. 1.2 Договору кредит надається у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 100000,00 євро.

Згідно п. 1.4 Договору процентна ставка за користування кредитом складає 10% річних, 13% річних - в редакції додаткової угоди до Договору від 03.02.2014.

Відповідно до п. 3.4 Договору банк нараховує проценти виходячи із розрахунку встановленої у договорі процентної ставки і фактичного залишку заборгованості не рідше одного разу на місяць, а позичальник сплачує проценти щомісячно до 5 числа (включно) наступного за звітним місяцем, при цьому датою сплати процентів вважається дата зарахування сплаченої суми на рахунок банку. При нарахуванні процентів банк використовує метод "факт/факт", тобто приймається фактична кількість днів у місяці та фактична кількість днів у році. Позичальник має право достроково повністю або частково погасити заборгованість за кредитом, при цьому проценти за користування кредитом сплачуються в повній сумі одночасно з поверненням кредитних коштів, виходячи із фактичної суми заборгованості за кредитом на дату дострокового погашення кредиту.

Відповідно до п. 3.5 Договору погашення кредиту позичальник здійснює на рахунок НОМЕР_2 в ПАТ "Енергобанк", код банку 300272, відповідно до графіку зменшення ліміту кредитування, який наведений в додатку №1 до цього договору. При цьому датою погашення заборгованості вважається дата фактичного зарахування коштів на вказаний рахунок банку. Якщо цей день не є банківським днем, то платіж повинен бути здійснений не пізніше наступного банківського дня. При цьому проценти за кредитом нараховуються та сплачуються також і за період від дня, що не є банківським, до наступного банківського дня.

Строк користування кредитом до 25 червня 2014 року включно (п.1.3 Договору).

Відповідно до п. 6.2.1 Договору позичальник зобов'язаний здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти, використовувати кредит за цільовим призначенням та виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки, а також інших витрат виступають іпотека та порука. Зобов'язання позивальника за договором забезпечується іпотекою квартири, трикімнатної, номер 9,10 загальною площею 161,8 кв.м, житловою площею 69,2 кв.м, яка належить Майновому поручителю ОСОБА_3, на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Михайловою Н.О. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. (в докази того, що зобов'язання забезпечується іпотекою квартири надав іпотечний договір від 26.06.2013).

Позивач свої зобов'язання за Договором виконав у повному обсязі, що підтверджується виписками по особовим рахункам позивача.

Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 28.01.2016 за відповідачем перед позивачем є заборгованість за кредитом у сумі 29142,48Євро, заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 597781грн., пеня за прострочення сплати процентів у сумі 20739,78грн.

З огляду на вищевикладене, позивач звернувся з позовом до господарського суду Донецької області, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у сумі 29142,48Євро, заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 597781грн., пеню за прострочення сплати процентів у сумі 20739,78грн.

Оцінивши договір, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором кредиту, який підпадає під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 345-346 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами погоджено всі істотні умови договору, відсутні докази його припинення або визнання у встановленому порядку недійсним. Отже, кредитний договір є чинним, дійсним та обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525,526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

З урахуванням приписів наведених норм, позивач на виконання умов договору про надання кредитної лінії №3 від 26.06.2013 надав відповідачу кредит в розмірі у сумі 29142,48 Євро. Відповідач, в свою чергу, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, кредитні кошти у визначені договором порядку та строки не повертав, проценти за користування кредитом не сплачував.

Як зазначає позивач, станом на 28.01.2016 за відповідачем перед позивачем наявна заборгованість за кредитом у сумі 29142,48Євро, заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 597781грн., пеня за прострочення сплати процентів у сумі 20739,78грн.

Позивачем до матеріалів справи №905/1276/16 надані документи первинного бухгалтерського обліку - банківські виписки, які відповідно до ст.ст.1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтверджують наявність у відповідача заборгованості у вищевказаних сумах.

Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Доказів погашення заборгованості за кредитним договором відповідач не надав, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за основною сумою кредиту 29142,48Євро та заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 597781грн. є доведеними та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені за прострочення сплати процентів у сумі 20739,78грн. за період з 30.01.2015 по 27.01.2016 суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбачених цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У разі порушення зобов'язання за приписами статті 611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

За приписами частини 2 статті 2 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (набрав чинності з 15 жовтня 2014 року) на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Нормами зазначеного спеціального Закону визначені тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють або здійснювали господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, а його дія поширюється лише на певне коло суб'єктів.

Згідно положенням статті 1 Закону «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено, зокрема, м. Донецьк.

Між тим дію цього розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р.

Правові та організаційні основи боротьби з тероризмом повноваження і обов'язки органів виконавчої влади, об'єднань громадян і організацій, посадових осіб та окремих громадян у цій сфері, порядок координації їх діяльності, гарантії правового і соціального захисту громадян у зв'язку із участю у боротьбі з тероризмом визначені нормами Закону України від 20 березня 2003 року № 638-ІV «Про боротьбу з тероризмом», в статті 4 якого зазначено, що суб'єктами, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом у межах своєї компетенції, зокрема, є служба безпеки України, яка є головним органом у загальнодержавній системі боротьби з терористичною діяльністю. Координацію діяльності суб'єктів, які залучаються до боротьби з тероризмом, здійснює Антитерористичний центр при Службі безпеки України.

Відповідно до статей 10, 11 цього Закону антитерористична операція проводиться лише за наявності реальної загрози життю і безпеці громадян, інтересам суспільства або держави у разі, якщо усунення цієї загрози іншими способами є неможливим. Рішення щодо проведення антитерористичної операції приймається залежно від ступеня суспільної небезпеки терористичного акту керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України за письмовим дозволом Голови Служби безпеки України або керівником координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України за письмовим дозволом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим з Головою Служби безпеки України. Про рішення щодо проведення антитерористичної операції негайно інформується Президент України.

Районом проведення антитерористичної операції є визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція (ст. 1 Закону).

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 відповідно до статей 107, 112 Конституції України уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Наказом голови Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» визначені такі райони антитерористичної операції та терміни її проведення: Донецька і Луганська області - з 07 квітня 2014 року.

Отже, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом. Входження міста Донецька до складу Донецької області є загальновідомим фактом та не потребує доказування.

Згідно даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 є місто Донецьк.

Прийняття Кабінетом Міністрів України розпорядження №1079-р від 05 листопада 2014 року не скасовує Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та не робить його недійсним.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який є чинним, на час проведення антитерористичної операції встановлено мораторій щодо нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року. Дію даного Закону в частині введення мораторію зупинено не було.

Листом від 27 жовтня 2014 року №18-112/64138 Національний банк України повідомив усім банкам про необхідність суворого і безумовного дотримання вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та вказав на те, що невиконання законних вимог є підставою для застосування до порушників адекватних заходів впливу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України.

Закріплене в статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» право суб'єкта господарювання не може носити декларативний характер.

У розумінні положень статті 58 Конституції України приписи статті 2 зазначеного закону відносно заборони нарахування пені та штрафу з 14 квітня 2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних вилучень щодо можливості їх незастосування.

Отже, з урахуванням визначеної компетентним органом території проведення антитерористичної операції та терміну її проведення, положення статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо введення мораторію на нарахування пені та штрафу підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "ЕНЕРГОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" Брайка Станіслава Анатолійовича в частині стягнення суми пені за прострочення сплати процентів у сумі 20739,78 грн.

У відповідності до статті 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про необхідність винесення ухвали про повернення судового збору в сумі 1303,25грн. на підставі п.1 ч.1, ч.2 ст.7 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011р.

Керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ЕНЕРГОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" Брайка Станіслава Анатолійовича до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 35120,29 Євро, з яких заборгованість за кредитом у сумі 29142,48 Євро, заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 597781грн., пеня за прострочення сплати процентів у сумі 20739,78грн., - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "ЕНЕРГОБАНК" (04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, буд. 56, ) заборгованість за кредитом у сумі 29142,48 Євро, заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 597781грн., витрати по оплаті судового збору в сумі 12962,07грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Винести ухвалу про повернення Публічному акціонерному товариству "ЕНЕРГОБАНК" судового збору в сумі 1303,25грн. у зв'язку з внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У судовому засіданні 09 червня 2016 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 14 червня 2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя О.О. Кучерява