РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2016Справа №910/9747/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Форвардинг»

До Державного підприємство «Державне Київське конструкторське бюро» «Луч»

Про стягнення 313 604, 41 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Форостенко О.О., довіреність № б/н від 20.01.2016

від відповідача: Коломієць І.І., довіреність № б/н від 01.07.2016

Працюк В.Л., довіреність № б/н від 01.07.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Форвардинг» (далі -позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Державного підприємство «Державне Київське конструкторське бюро» «Луч» (далі - відповідач) про стягнення 313 604,41 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору поставки № В 3072 від 18.12.2015р.

Ухвалою суду від 06.06.2016р. порушено провадження у справі № 910/9747/16 та призначено розгляд на 01.07.2016 р.

01.07.2016р. відповідач подав через канцелярію суду відзив на позовну заяву.

01.07.2016р. представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав суду документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Представники відповідача визнали основну заборгованість у повному обсязі, проте заперечив щодо стягнення пені, оскільки підприємство відповідача вважає, що відсутнє порушення грошового зобов'язання.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача частково, внаслідок зменшення пені до 5%, керуючись правом наданим суду згідно ст. 83 ГПК України .

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем було укладено договір №В 3072 від 18.12.2015р. про поставку товару (далі - договір), за умовами якого позивач зобов'язався поставити відповідачу товар, а відповідач зобов'язувався прийняти та оплатити такий товар, на умовах та в порядку, визначених договором (п. 1.1 договору).

Пунктом 2.2.1 договору передбачено форму оплати, а саме оплата за товар здійснюється шляхом 100% передоплати в національній валюті на підставі рахунку-фактури.

Відповідно до п.2.1 договору, загальна сума договору становить 5 333 315,40 грн. з ПДВ, що еквівалентно 207 552,00 Євро по міжбанківському курсу 25, 70 грн. за євро.

На виконання умов договору, позивач виставив відповідачу рахунок на загальну суму 5 333 315,40 грн., а відповідач оплатив рахунок наданий позивачем.

21.01.2016р. позивач на виконання умов договору звернувся до банку із заявкою про купівлю валюти.

26.01.2016р. банк здійснив закупівлю валюти в розмірі 152 500 євро, що еквівалентно 4 125 125 грн. по курсу 27,05 грн. за євро, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п.2.3. договору, у разі підвищення курсу НБУ або міжбанку 25,70 грн. за євро на момент здійснення позивачем купівлі валюти, для цілей виконання договору, позивач має право збільшити рахунок за товар, а також збільшити ціну договору.

Тому, позивачем було збільшено ціну договору та направлено на адресу відповідача додаткову угоду та рахунок про оплату, у зв'язку із збільшенням ціни договору у розмірі 280 154,70 грн.

В порушення умов договору, відповідач не розрахувався на підставі рахунку, чим спричинив виникнення боргу у розмірі 280 154,70 грн.

Згідно п.6.2 договору, за несвоєчасну оплату поставленого товару, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення оплати, від несвоєчасної суми, за кожен день прострочення.

Внаслідок неможливості врегулювання спору мирним шляхом, позивач подав на розгляд суду позов, в якому просив суд стягнути з відповідача 313 604,41 грн., з яких: 280 154,70 грн. - основного боргу, 33 449,71 грн. - пені та 4 704,07 грн. - судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, 712 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; замовник зобов'язується прийняти та оплатити надані послуги; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором поставки.

Відповідно до п.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки постачальник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно пояснень та відзиву, відповідач визнав основний борг у повному обсязі, проте заперечив щодо стягнення пені, оскільки курсова різниця не відноситься до зобов'язальних правовідносин та борг виник не з вини відповідача, а внаслідок того, що банк не зміг вчасно закупити іноземну валюту для потреб позивача.

Суд, керуючись правом наданим ст. 83 ГПК України, вирішив зменшити нараховану пеню до 5 %.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Позивач також просив суд стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 4 704,07 грн.

Відповідно до 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

У зв'язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача в частині стягнення судового збору у розмірі 4 704, 07 грн.

Керуючись ст.ст. 173, 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 625, 629, 712, 714 ЦК України, ст.ст. 22, 33, 49, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Державне Київське конструкторське бюро» «Луч» (, 04050, м.Київ, вул. Мельникова 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Форвардинг» (, 67500, Одеська обл., смт. Комінтернівське, проспект 40 річчя Визволення 2Б) 280 154 (двісті вісімдесят тисяч сто п'ятдесят чотири) грн. 70 коп. - основного боргу, 1 672 (одна тисяча шістсот сімдесят дві) грн. 48 коп. - пені та судовий збір у розмірі 4 704 (чотири тисячі сімсот чотири) грн. 07 коп.

В іншій частині, заявлених позовних вимог - відмовити.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 11.07.2016р.)

Суддя В.І. Мельник