ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2016 р.Справа № 923/418/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.,

суддів Жекова В.І., Пироговського В.Т.

(склад судової колегії змінений відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду №356 від 24.06.2016р. щодо повторного автоматизованого розподілу судової справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2016р.)

при секретарі судового засідання Шитря О.М.

за участю представників сторін:

від Компанії «Мідвей Імпекс Лімітед» - не зявився;

від ТОВ «Завод картонного упакування «ПАК СИСТЕМС» - ОСОБА_1 за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Компанії «Мідвей Імпекс Лімітед»

на ухвалу господарського суду Херсонської області від 31 травня 2016 року про припинення провадження

у справі №923/418/16

за позовом Компанії «Мідвей Імпекс Лімітед»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод картонного упакування «ПАК СИСТЕМС»

про стягнення 23008,21 євро, що еквівалентно 669999,08грн.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 14.07.2016р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

25.04.2016р. Компанія «Мідвей Імпекс Лімітед» (надалі позивач, Компанія «Мідвей Імпекс Лімітед») звернулася до господарського суду Херсонської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод картонного упакування «ПАК СИСТЕМС» (надалі відповідач, ТОВ «Завод картонного упакування «ПАК СИСТЕМС», Завод), в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 23008,21 Євро, що в еквіваленті становить 669999,08грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.07.2011р. між Компанією «Мідвей Імпекс Лімітед» (Позикодавець) та ТОВ «Завод картонного упакування «ПАК СИСТЕМС» (Позичальник) було укладено договір позики №1, на виконання умов якого позивач перерахував відповідачу позику в розмірі 100000 Євро під фіксовані 10% річних. Відповідач частково виконав свої зобовязання за договором по виплаті відсотків сплатив 20800 Євро, несплачена сума відсотків за користування коштами складає 23008,21 Євро.

З посиланням на приписи ст.ст.1046, 1048, 525, 526 ст.193 ГК України, ст.123 ГПК України Компанія «Мідвей Імпекс Лімітед» просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

31.05.2016р. ТОВ «Завод картонного упакування «ПАК СИСТЕМС» подало суду першої клопотання про закриття провадження у справі у звязку із тим, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 31.05.2016р. (суддя Закурін М.К.) провадження у справі №923/418/16 припинено відповідно до ст.80 ГПК України.

Ухвала суду вмотивована посиланням на норми ст.38 ЗУ «Про зовнішньоекономічну діяльність», ст.2, п.1 ст.4 Європейської конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж (Женева, 21.04.1961р., ратифікована Україною (Українською ССР) 18.03.1963р.), ч.1 ст.7, ст.8 ЗУ «Про міжнародний комерційний арбітраж», п.5 Розяснень Президії Вищого господарського суду України №04-5/608 від 31.05.2002р. «Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій», розяснення, які містяться у п.4.2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» та обґрунтована тим, що за змістом пункту 13.2. договору позики сторонами погоджено, що: У разі виникнення розбіжностей між Сторонами, які не можуть бути вирішені шляхом переговорів, Сторони повинні звернутися до Лондонського Інтернаціонального Арбітражного Суду, який знаходиться в м. Лондон, Сполучене королівство Великої Британії та Північної Ірландії. Водночас згідно з пунктом 13.3. того ж договору: Для розгляду розбіжностей між двома Сторонами застосовується законодавство Сполученого королівства Великої Британії та Північної Ірландії. Оскільки при укладенні договору позики №1 від 08.07.2011р. сторони домовилися, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів спір підлягає вирішенню у Лондонському Інтернаціональному Арбітражному Суді, який знаходиться в м. Лондон Сполученого королівства Великої Британії та Північної Ірландії, та відповідач наполягає на вирішенні спору саме вказаним судом, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 80 ГПК України.

При цьому суд не прийняв до уваги заперечення позивача щодо відсутності у нього відомостей про існування такого суду, оскільки відповідних доказів з цього приводу позивачем не надано.

Не погодившись з ухвалою господарського суду першої інстанції, Компанія «Мідвей Імпекс Лімітед» звернулася до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та направити справу до господарського суду Херсонської області для вирішення справи по суті.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, Компанія «Мідвей Імпекс Лімітед» зазначає, що оскаржена ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з огляду на наступне:

- до звернення з клопотанням про припинення провадження у справі відповідач вже заявляв клопотання про відкладення розгляду справи та не наполягав на тому, щоб справа слухалась Лондонським Інтернаціональним Арбітражним судом, отже тим самим відповідач погодився на розгляд справи господарським судом Херсонської області;

- відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про міжнародний комерційний арбітраж» суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. Заява керівника ТОВ «Завод картонного упакування «ПАК СИСТЕМС», яка надана до господарського суду до початку розгляду справи по суті (17.05.2016р.), в якій він просив відкласти розгляд справи (тобто для її розгляду в цьому ж суді) є фактично першою заявою по суті спору. Тому, якщо вважати, що між сторонами було укладено арбітражну угоду (з чим не погоджується позивач), з урахуванням вимог ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про міжнародний комерційний арбітраж», господарський суд повинен був розглянути дану справу по суті;

- позиція Компанії «Мідвей Імпекс Лімітед» щодо можливості розгляду даної справи господарським судом Херсонської області співпадає з позицією Вищого господарського суду України, викладеною в постанові Вищого господарського суду України від 04.11.2015р. у справі №910/11845/14 у справі за позовом ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України»;

- відповідач не надав господарському суду доказів того, що дійсно існує Лондонський Інтернаціональний Арбітражний Суд існує. І хоча у відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, саме відповідач, який просив припинити провадження у справі, мав довести факт існування Лондонського Інтернаціонального Арбітражного Суду;

- сторонами не було досягнуто арбітражної угоди, а посилання в пункті 13.2 Договору від 08.07.2011р. на вирішення спорів Лондонським Інтернаціональним Арбітражним Судом є нікчемним, оскільки такого суду не існує.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.06.2016р. (головуючий суддя Поліщук Л.В., судді Мишкіна М.А., Туренко В.Б.) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її до розгляду.

У звязку із перебуванням головуючого судді Поліщук Л.В. та судді Туренко В.Б. у відпустці, розпорядженням в.о. керівника апарату №356 від 24.06.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/418/16.

Протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 24.06.2016р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Мишкіна М.А., судді Жеков В.І., Пироговський В.Т.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 29.06.2016р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Жеков В.І., Пироговський В.Т.) прийнято справу №923/418/16 до провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник ТОВ «Завод картонного упакування «ПАК СИСТЕМС» заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскарженої ухвали.

Компанія «Мідвей Імпекс Лімітед» свого представника в засідання суду апеляційної інстанції не направила, позивач був повідомлений про час день та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи.

Подальший розгляд апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Херсонської області від 31.05.2016р. не може здійснюватись, оскільки відведений ст.102 ГПК України строк на такий розгляд спливає 14.07.2016р.

Згідно із ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.07.2011р. між Компанією «Мідвей Імпекс Лімітед», яка зареєстрована за законодавством Сполученого королівства Великої Британії та Північної Ірландії (Позикодавець), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод картонного упакування «ПАК СИСТЕМС» (Позичальник) укладено договір позики №1 (надалі Договір позики від 08.07.2011р.), за умовами якого Позикодавець надав Позичальнику позику в розмірі 100000 євро під 10% річних.

Відповідно до п.13.2. Договору позики від 08.07.2011р. у разі виникнення розбіжностей між Сторонами, які не можуть бути вирішені шляхом переговорів, Сторони повинні звернутися до Лондонського Інтернаціонального Арбітражного Суду, який знаходиться в м. Лондон, Сполучене королівство Великої Британії та Північної Ірландії.

Згідно із пунктом 13.3. Договору позики від 08.07.2011р. для розгляду розбіжностей між двома Сторонами застосовується законодавство Сполученого королівства Великої Британії та Північної Ірландії.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

Відповідно до розяснень, які містяться у п.4.2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 частини першої статті 80 ГПК, якщо при розгляді справи буде встановлено, що: є письмова угода сторін про передачу спору на вирішення третейського суду (пункт 5 частини першої статті 80 ГПК). Таку угоду сторони вправі укласти як до, так і після порушення провадження у справі. В останньому випадку провадження підлягає припиненню з посиланням на зазначену норму ГПК. Якщо ж таку угоду укладено до порушення провадження у справі, то:,

- у разі коли відповідач не заперечує проти розгляду справи саме господарським судом, спір підлягає вирішенню останнім;

- у випадку якщо відповідач з посиланням на згадану угоду, яка є чинною, не визнавалася недійсною і може бути виконана, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, господарський суд має припинити провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 80 ГПК.

При цьому господарському суду слід мати на увазі, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Відповідно до ст.38 ЗУ «Про зовнішньоекономічну діяльність» спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

У пункті 1 статті 4 Європейської конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж (Женева, 21.04.1961р., ратифікованій Україною (Українською ССР) 18.03.1963р.) зазначено, що сторони арбітражного застереження можуть на свій розсуд установлювати місцезнаходження арбітражного суду.

Згідно зі статтею 2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 10.06.1958р., ратифікована Українською ССР 10.08.1960р.) кожна договірна Держава визнає письмову угоду, відповідно до якої сторони зобов'язуються передавати в арбітраж всі або деякі спори, які виникли чи можуть виникнути між ними в зв'язку з будь-яким конкретним договором. Термін "письмова угода" включає арбітражне застереження в договорі або арбітражну угоду, підписані сторонами. Суд договірної Держави, якщо до нього надходить позов з питання, за яким сторони уклали угоду, що передбачається цією статтею, повинен, на прохання однієї зі сторін, направити сторони до арбітражу, якщо не буде встановлено, що згадана угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв'язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається в письмовій формі. Угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням інших засобів електрозв'язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, або шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, в яких одна із сторін стверджує наявність угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди.

Згідно із ст.8 ЗУ «Про міжнародний комерційний арбітраж» суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. У разі подання позову, зазначеного в пункті 1 цієї статті, арбітражний розгляд проте може бути розпочато або продовжено і арбітражне рішення може бути винесено, поки сперечання про підсудність чекають розв'язання в суді.

Відповідно до пункту 5 Розяснення Президії Вищого господарського суду України №04-5/608 від 31.05.2002р. «Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій» господарським судам слід враховувати, що сторони зовнішньоекономічного договору мають право передбачити у ньому або шляхом укладення окремої угоди (арбітражна умова, арбітражне застереження) передачу спорів, що виникають з такого договору, на вирішення третейського суду (постійно діючого або створеного для вирішення конкретного спору - ad hoc). Ця домовленість повинна чітко визначати, який саме орган вирішення спорів обрали сторони: Міжнародний комерційний арбітражний суд, Морську арбітражну комісію при Торгово-промисловій палаті України або інший третейський суд в Україні чи за кордоном. Господарський суд може порушити провадження зі справи у випадку наявності у зовнішньоекономічному договорі арбітражної угоди, якщо визначить, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана (пункт 3 статті 2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень, Нью-Йорк, 1958). Названа норма узгоджується з вимогами статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", згідно з пунктом 1 якої суд, до якого подано позов з питання, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін просить про це не пізніше подання своєї першої заяви по суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. Так, арбітражна угода не може бути виконана, якщо сторони неправильно виклали назву третейського суду або зазначили арбітражну установу, якої не існує. Провадження у справі в цих випадках припиняється на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК. При цьому господарським судам слід враховувати, що звернення до арбітражу - це право, а не обов'язок сторони (стаття 12 ГПК), яке реалізовується у встановленому порядку (стаття 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж"), а підсудність суду справи з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право".

Відповідно до ч.2 ст. 12 ГПК України підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскільки при укладенні Договору позики від 08.07.2011р. сторони домовилися, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів спір підлягає вирішенню у Лондонському Інтернаціональному Арбітражному Суді, який знаходиться в м.Лондон Сполученого королівства Великої Британії та Північної Ірландії, та відповідач наполягав на вирішенні вказаного спору саме вказаним судом, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що провадження по справі за позовом Компанії «Мідвей Імпекс Лімітед» підлягає припиненню на підставі п.5 ч.1 ст.80 ГПК України.

Доводи апеляційної скарги Компанії «Мідвей Імпекс Лімітед» колегія суддів відхиляє з огляду наступного.

У своїй апеляційній скарзі скаржник, насамперед, посилається на те, що Лондонського Інтернаціонального Арбітражного Суду не існує та зазначає про те, що існує Лондонський міжнародний арбітражний суд, надаючи на підтвердження останньої обставини копію свідоцтва про реєстрацію приватної компанії №2047647.

Відповідно до ч.1 ст.32, ст.33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріали справи не містять та скаржником не надано належних та допустимих у розумінні приписів ст.ст.32-34 ГПК України доказів тієї обставини, що така арбітражна установа, як Лондонський Інтернаціональний Арбітражний Суд не існує, а існування саме Лондонського міжнародного арбітражного суду не доводить те, що не існує така арбітражна установа як Лондонський Інтернаціональний Арбітражний Суд.

Посилання скаржника на відсутність відомостей про Лондонський Інтернаціональний Арбітражний Суд у мережі Інтернет колегія суддів відхиляє як такі, що не відповідають вимогам допустимості доказів.

Колегія суддів бере до уваги бездоказовість стверджень позивача щодо неіснування відповідної арбітражної установи, зазначеної в договорі, виходячи при цьому з презумпції досягнення сторонами договору домовленостей щодо усіх істотних його умов, в тому числі умови, що стосується порядку вирішення спорів.

З наведених мотивів колегія суддів дійшла до висновку про недоведеність обставини неможливості виконання арбітражної угоди, викладеної у пунктів 13.2 Договору позики від 08.07.2011р.

Крім того, Компанія «Мідвей Імпекс Лімітед» зазначає, що спір має бути розглянутий саме господарським судом Херсонської області, оскільки до звернення з клопотанням про припинення провадження у справі відповідач вже заявляв клопотання про відкладення розгляду справи та не наполягав на тому, щоб справа слухалась Лондонським Інтернаціональним Арбітражним судом, отже тим самим відповідач погодився на розгляд справи господарським судом Херсонської області.

На думку колегії суддів, подання директором ТОВ «Завод картонного упакування «ПАК СИСТЕМС» 13.05.2016р. суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із тим, що він знаходиться на лікарняному, а юристів у штаті підприємства немає, жодним чином не свідчить про згоду з розглядом даної справи господарським судом Херсонської області. Клопотання від 13.05.2016р. не містить в собі будь яких висловлювань щодо позиції відповідача стосовно суті заявлених вимог (згоди або незгоди із заявленими позовними вимогами), тобто не є першою заявою по суті спору.

31.05.2016р. ТОВ «Завод картонного упакування «ПАК СИСТЕМС» подало місцевому господарському суду відзив на позовну заяву, в якому також не висловило своєї позиції щодо обґрунтованості/необґрунтованості позовних вимог, звернених до нього, та зазначило, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Посилання скаржника на те, що позиція Компанії «Мідвей Імпекс Лімітед» щодо можливості розгляду даної справи господарським судом Херсонської області співпадає з позицією Вищого господарського суду України, викладеною в постанові Вищого господарського суду України від 04.11.2015р. у справі №910/11845/14 колегія суддів відхиляє, оскільки у відповідності до приписів ч.1 ст.111-28 ГПК України саме висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Інші доводи апеляційної скарги Компанії «Мідвей Імпекс Лімітед» не спростовують обґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо необхідності припинення провадження по справі та підставою для скасування оскаржуваної ухвали слугувати неспроможні.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів залишає ухвалу господарського суду Херсонської області від 31.05.2016р. без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.99, 101-103,105,106 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Херсонської області від 31.05.2016р. у справі №923/418/16 залишити без змін.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 19.07.2016р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Жеков В.І.

Суддя Пироговський В.Т.