РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2016№910/8694/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/8694/16

за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго», м. Київ,

до комунального підприємства Київської обласної ради «Рембудексплуатація», м. Київ,

про стягнення 1 678 298,73 грн.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність від 11.11.2015 №91/2015/11/11-6);

відповідача не зявився.

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з комунального підприємства Київської обласної ради «Рембудексплуатація» (далі Підприємство): 1 529 663,11 грн. боргу, який утворився у звязку із неналежним виконанням відповідачем умов договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.06.2000 №520042 (далі - Договір); 128 501,32 грн. втрат від інфляції; 20 134,30 грн. 3% річних, а всього 1 678 298,73 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що: позивачем взяті на себе зобовязання за Договором виконані в повному обсязі, проте відповідач зобовязання за Договором виконав частково, у звязку з чим в період з 01.12.2014 по 01.04.2016 у Підприємства перед Товариством утворилася заборгованість у сумі 1 529 663,11 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.05.2016 порушено провадження у справі.

Товариство 18.07.2016 подало суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача: 1 404 140,44 грн. боргу; 20 134,30 грн. 3% річних; 128 501,32 грн. втрат від інфляції, а всього 1 552 776,06 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд перевірив дотримання позивачем вимог статті 22 ГПК України та прийняв заяву до розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні 18.07.2016 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 15.07.2016 №94/11/3684) підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання; відзиву на позовну заяву не подав.

Ухвали господарського суду міста Києва від 13.05.2016, від 06.06.2016 та від 04.07.2016 було надіслано відповідачу на адресу (01113, м. Київ, вул. Івана Кудрі, буд. 30), зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відміткою канцелярії на звороті таких ухвал; до матеріалів справи долучено конверти повернення з юридичної адреси відповідача з відмітками відділення поштового звязку «за закінченням встановленого строку зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 18.07.2016 без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами (стаття 75 ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.06.2000 Товариством (енергопостачальна організація) і комунальним підприємством «Будинокупарвління» УЖКГ КОДА (абонент; після перейменування Підприємство) укладено Договір, за умовами якого:

- предметом Договору є постачання, користування і своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді на умовах, передбачених Договором (пункт 1.1 Договору);

- при виконанні умов Договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені Договором, сторони зобовязуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською держадміністрацією, Положенням про Держенергоспоживнагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації тепловикористовуючих установок і теплових мереж (Правил), нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії, чинним законодавством України (пункт 2.1 Договору);

- енергопостачальна організація зобовязується, зокрема, постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію в період опалювального сезону; гарячого водопостачання впродовж року, в кількості та в обсягах згідно з додатком №1 до Договору (підпункт 2.2.1 пункту 2.2 Договору);

- абонент зобовязується:

виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку №4 до Договору (підпункт 2.3.2 пункту 2.3 Договору);

додержуватися умов та порядку припинення подачі теплової енергії, які передбачені в додатку №7 до Договору (підпункт 2.3.3 пункту 2.3 Договору);

за самовільне підключення систем теплоспоживання чи підключення їх перед приладами обліку сплачувати енергопостачальній організації 5-кратну вартість, включаючи тарифну, за кількість теплової енергії, спожитої такими системами (підпункт 2.3.7 пункту 2.3 Договору);

- Договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2000 (пункт 8.1 Договору);

- Договір припиняє свою дію в випадках: закінчення строку, на який він був укладений; взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття рішення арбітражним судом; у випадку, передбаченому підпунктом 6.4.1 пункту 6.4 Договору (форс-мажор); ліквідації сторін (пункт 8.2 Договору);

- припинення дії Договору не звільняє абонента від обов'язку повної сплати спожитої теплової енергії (пункт 8.3 Договору);

- Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (пункт 8.4 Договору);

- у випадках передачі абонентом свого обєкту іншій організації, енергопостачальна організація повинна бути повідомлена в 3-денний термін відповідним двостороннім листом передавача та приймача обєкту; у цьому разі договір буде припинений тільки при повній сплаті абонентом заборгованості за спожиту теплову енергію (пункт 9.3 Договору).

01.06.2000 сторонами підписано додаток №4 до Договору (далі Додаток № 4), яким узгоджено порядок розрахунків за теплову енергію, а саме:

- розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно у грошовій формі (пункт 1 Додатку №4);

- абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в районному відділі теплозбуту №5 за адресою: вул. Товарна, буд. №1, розрахункова група, період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акта звірки абонент повертає в РВТ) та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду (пункт 2 Додатку №4);

- сплату за вказаними у пункті 2 Додатку №4 документами абонент виконує не пізніше 25 числа поточного місяця (пункт 3 Додатку №4);

- у разі, якщо абонент розраховується за показниками приладів обліку, йому предявляється до сплати заявлена кількість теплової енергії на поточний місяць (згідно з додатком №1 до Договору); у випадку перевищення фактичного використання теплової енергії понад заявленого ця кількість перевищення самостійно сплачується абонентом не пізніше 28 числа поточного місяця; у випадку, якщо фактичне використання нижче від заявленого, сплата проводиться за фактичними показниками (підпункт 3.1 пункту 3 Додатку №4);

- у випадку несплати теплової енергії до кінця розрахункового періоду енергопостачальна організація нараховує абоненту пеню на суму фактичного боргу в розмірі 0,5% за кожний день прострочення платежу по день фактичної сплати, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України (пункт 7 Додатку №4).

Сторонами 01.06.2000 підписано Додаток №7, за умовами якого відповідно до вимог Положення про порядок відключення споживачів від джерел енергопостачання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.1995 №705, умов Договору, Правил, чинного законодавства України, енергопостачальна організація припиняє абоненту подачу теплової енергії в випадках, зокрема:

- відсутності оплати теплової енергії та ПДВ у встановлені в Додатку №4 терміни (підпункт 1.1 пункту 1 Додатку №7);

- закінчення опалювального сезону (підпункт 1.2 пункту 1 Додатку №7);

- проведення енергопостачальною організацією планових іспитів, поточних та капітальних ремонтів, профілактики та ремонту обладнання джерел тепла в міжопалювальний період (підпункт 1.3 пункту 1 Додатку №7);

- письмового звернення абонента про відключення (самовільне відключення абонентом систем теплоспоживання без дозволу енергопостачальної організації забороняється; відключення виконується по наряду енергопостачальної організації з оформленням акта пломбування) (підпункт 1.4 пункту 1 Додатку №7).

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною першою статті 275 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У статті 193 ГК України зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 14, 526 ЦК України між сторонами у справі наявні цивільні права і обов'язки (зобов'язання), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а одностороння відмова від виконання зобов'язання в силу статті 525 ЦК України не допускається.

Обґрунтовуючи розрахунок суми боргу, позивач зазначив, що згідно з пунктом 2 додатку №4 відповідач зобов'язаний щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримувати в районному відділ теплозбуту №5 за адресою: вул. Товарна, буд. №1, розрахункова група, період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акта звірки абонент повертає в РВТ) та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Згідно з розрахунком позивача: за грудень 2014 року Підприємству нараховано 151 267,80 грн.; за січень 2015 року 124 387,20 грн.; за лютий 2015 року 101 170,30 грн.; за березень 2015 року 92 656,03 грн.; за квітень 2015 року 32 097,41 грн.; за травень 2015 року 13 179,90 грн.; за червень 2015 року 8 801,77 грн.; за липень 2015 року 7 783,66 грн.; за серпень 2015 року 4 827,37 грн.; за вересень 2015 року 17 042,02 грн.; за жовтень 2015 року 115 190,34 грн.; за листопад 2015 року 176 850,36 грн.; за грудень 2015 року 274 728,46 грн.; за січень 2016 року 369 268,78 грн.; за лютий 2016 року 234 223,20 грн.; за березень 2016 року 224 143,61 грн., що підтверджується обліковими картками з грудня 2014 року по березень 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в період з грудня 2014 року по червень 2016 року частково сплачено позивачу заборгованість за період з грудня 2014 року по квітень 2016 року у сумі 453 832,38 грн.

Оскільки Підприємство не подало суду доказів сплати наявної перед Товариством заборгованості, то суд вбачає за можливе позовні вимоги позивача у частині стягнення основного боргу задовольнити, стягнувши з відповідача 1 404 140,44 грн. основного боргу.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 128 501,32 грн. втрат від інфляції і 20 134,30 грн. 3% річних.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з пунктом 3 додатку №4 Підприємство здійснює оплату за спожиту теплову енергію не пізніше 25 числа поточного місяця.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 128 501,32 грн. втрат від інфляції та 20 134,30 грн. 3% річних за такі періоди:

за січень 2015 року (нарахованих на 59 937,81 грн. заборгованості за грудень 2014 року) сума втрат від інфляції становить 1 672,07 грн.; 3% річних 137,43 грн.;

за лютий 2015 року (нарахованих на 175 347,93 грн. заборгованості за період з грудня 2014 року по січень 2015 року) сума втрат від інфляції становить 9 293,44 грн.; 3% річних 403,54 грн.;

за березень 2015 року (нарахованих на 266 101,69 грн. заборгованості за період з грудня 2014 року по лютий 2015 року) сума втрат від інфляції становить 28 738,98 грн.; 3% річних 678,01 грн.;

за квітень 2015 року (нарахованих на 350 073,52 грн. заборгованості за період з грудня 2014 року по березень 2015 року) сума втрат від інфляції становить 49 010,29 грн.; 3% річних 863,19 грн.;

за травень 2015 року (нарахованих на 376 253,62 грн. заборгованості за період з грудня 2014 року по квітень 2015 року) сума втрат від інфляції становить 8 277,58 грн.; 3% річних 958,67 грн.;

за червень 2015 року (нарахованих на 381 549,60 грн. заборгованості за період з грудня 2014 року по травень 2015 року) сума втрат від інфляції становить 1 526,20 грн.; 3% річних 940,81 грн.;

за липень 2015 року (нарахованих на 384 893,60 грн. заборгованості за період з грудня 2014 по червень 2015 року) сума втрат від інфляції становить -3 848,94 грн.; 3% річних 980,69 грн.;

за серпень 2015 року (нарахованих на 383 047,87 грн. заборгованості за період з грудня 2014 року по липень 2015 року) сума втрат від інфляції становить -3 064,38 грн.; 3% річних 975,98 грн.;

за вересень 2015 року (нарахованих на 381 669,33 грн. заборгованості за період з грудня 2014 року по серпень 2015 року) сума втрат від інфляції становить 8 778,39 грн.; 3% річних 941,10 грн.;

за жовтень 2015 року (нарахованих на 395 604,27 грн. заборгованості за період з грудня 2014 року по вересень 2015 року) сума втрат від інфляції становить -5 142,86 грн.; 3% річних 1 007,98 грн.;

за листопад 2015 року (нарахованих на 505 382,19 грн. заборгованості за період з грудня 2014 року по жовтень 2015 року) сума втрат від інфляції становить 10 107,64 грн.; 3% річних 1 246,15 грн.;

за грудень 2015 року (нарахованих на 678 412,41 грн. заборгованості за період з грудня 2014 року по листопад 2015 року) сума втрат від інфляції становить 4 748,89 грн.; 3% річних 1 728,56 грн.;

за січень 2016 року (нарахованих на 944 142,45 грн. заборгованості за період з грудня 2014 року по грудень 2015 року) сума втрат від інфляції становить 8 497,28 грн.; 3% річних 2 405,62 грн.;

за лютий 2016 року (нарахованих на 1 276 142,59 грн. заборгованості за період з грудня 2014 року по січень 2016 року) сума втрат від інфляції становить -5 104,57 грн.; 3% річних 3 041,76 грн.;

за березень 2016 року (нарахованих на 1 501 129,62 грн. заборгованості за період з грудня 2014 року по лютий 2016 року) сума втрат від інфляції становить 15 011,30 грн.; 3% річних 3 824,80 грн.

Судом перевірено здійснений позивачем розрахунок сум втрат від інфляції і 3% річних та періодів їх нарахування, та встановлено, що такий розрахунок неправильний.

Так, кожна оплата за спожиту теплову енергію має здійснюватися відповідачем не пізніше 25 числа поточного місяця.

Проте, враховуючи, що суд позбавлений права виходити за межі періодів, визначених позивачем, а позивач нараховує втрати від інфляції та 3% річних з наступного місяця, що йде після місяця, за який мала бути здійснена оплата, то суд погоджується з періодами, визначеними позивачем.

Крім того, судом встановлено, що за визначені позивачем періоди Товариство вірно нарахувало суми втрат від інфляції та 3% річних, а тому стягненню з відповідача підлягає 128 501,32 грн. втрат від інфляції; 20 134,30 грн. 3% річних.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з комунального підприємства Київської обласної ради «Рембудексплуатація» (01113, м. Київ, вул. Івана Купала, буд. 30; ідентифікаційний код 33234763) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5; ідентифікаційний код 00131305): 1 404 140 (один мільйон чотириста чотири тисячі сто сорок) грн. 44 коп. основного боргу; 128 501 (сто двадцять вісім тисяч пятсот одну) грн. 32 коп. втрат від інфляції; 20 134 (двадцять тисяч сто тридцять чотири) грн. 30 коп. 3% річних і 23 291 (двадцять три тисячі двісті девяносто одну) грн. 64 коп. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.07.2016.

Суддя О. Марченко