КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2016 р. Справа№ 910/28002/15

ОСОБА_1 апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Гончарова С.А.

ОСОБА_2

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 04.07.2016 року,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ-АРТ» на рішення господарського суду міста Києва від 19.01.2016 року

у справі № 910/28002/15 (суддя Якименко М.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ-АРТ»

до 1) комунального підприємства «ОСОБА_1 метрополітен»

2) департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу ОСОБА_1 міської ради (ОСОБА_1 міська державна адміністрація)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_1 міська рада

про визнання договору поновленим та продовженим,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.01.2016 року по справі № 910/28002/15 у позові товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ-АРТ» - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 19.01.2016 року, товариство з обмеженою відповідальністю «ТАТ-АРТ» звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 19.01.2016 року по справі № 910/28002/15 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя Лобань О.І., судді Майданевич А.Г., Федорчук Р.В.

Розпорядженням начальника відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від 04.05.2016 року у звязку з перебуванням судді Федорчука Р.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/28002/15.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.05.2016 року справу № 910/28002/15 передано для розгляду колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Лобаня О.І., суддів Майданевича А.Г., Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.05.2016 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Лобань О.І., судді Майданевич А.Г., Михальська Ю.Б.

Розпорядженням начальника відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2016 року у звязку з перебуванням судді Майданевича А.Г. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/28002/15.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.06.2016 року справу № 910/28002/15 передано для розгляду колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Лобаня О.І., суддів Михальської Ю.Б., Федорчука Р.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2016 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у вказаному складі колегії суддів.

Розпорядженням начальника відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2016 року у звязку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/28002/15.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.07.2016 року для розгляду справи № 910/28002/15 сформовано судову колегію у складі головуючого судді Лобаня О.І., суддів Гончарова С.А., Федорчука Р.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2016 року вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя Лобань О.І., судді Гончаров С.А., Федорчук Р.В.

У відзиві на апеляційну скаргу комунальне підприємство «ОСОБА_1 метрополітен» вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, а рішення господарського суду міста Києва від 19.01.2016 року законним та обґрунтованим. Відповідач-1 просив відмовити позивачу у задоволенні його апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу ОСОБА_1 міської ради в судових засіданнях 14.03.2016 року, 06.04.2016 року, 04.05.2016 року та 13.06.2016 року надав суду свої пояснення по справі, в яких заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Представник відповідача-2 вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, а оскаржуване рішення законним та обґрунтованим. Представник департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу ОСОБА_1 міської ради просив апеляційний господарський суд залишити без задоволення апеляційну скаргу, та оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 19.01.2016 року залишити без змін. У судове засідання 04.07.2016 року представники відповідача-2 у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи відповідач-2 повідомлявся належним чином.

Представник ОСОБА_1 міської ради у судових засіданнях 04.05.2016 року, 23.05.2016 року та 13.06.2016 року також надав суду свої пояснення по справі, в яких заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний господарський суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, та оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 19.01.2016 року залишити без змін. У судове засідання 04.07.2016 року представники третьої особи у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи третя особа повідомлялася належним чином.

У судових засіданнях 06.04.2016 року, 04.05.2016 року, 23.05.2016 року та 13.05.2016 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ-АРТ» надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі, в яких підтримав подану апеляційну скаргу на підставі доводів, зазначених у ній, та просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. В судове засідання 04.07.2016 року представник позивача не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином. Інших додаткових письмових пояснень від позивача не надходило.

У відповідності до п. 3.9.1.Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, заслухавши думку представника відповідача-1, що зявився у судове засідання, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 75 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки позивач, відповідач-2 та третя особа, що не зявилися у судове засідання 04.07.2016 року, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Участь представників, що не зявилися у судове засідання, судом обовязковою не визнавалась. В матеріалах справи міститься достатньо доказів для прийняття рішення по справі.

Також, у відповідності до ч. 2 ст. 102 ГПК України суд апеляційної інстанції обмежений двомісячним строком розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, а продовження зазначеного строку розгляду справи у відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України без клопотання сторони по справі не передбачено ГПК України.

Згідно зі статтею 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, що з'явилися у судове засідання, ОСОБА_1 апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.07.2012 року між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу ОСОБА_1 міської ради (ОСОБА_1 міська державна адміністрація) - орендодавець, товариством з обмеженою відповідальністю «ТАТ-АРТ» (орендар) та Комунальним підприємством «ОСОБА_1 метрополітен» (підприємство) укладено Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 481 (далі - Договір).

Пунктом 2.13 рішення ОСОБА_1 міської ради від 15.03.2012 року №198/7532 «Про діяльність виконавчого органу ОСОБА_1 міської ради (ОСОБА_1 міської державної адміністрації)» Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу ОСОБА_1 міської ради (ОСОБА_1 міської ради) перейменовано у Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу ОСОБА_1 міської ради (ОСОБА_1 міської державної адміністрації) - відповідач-2.

Відповідно до п. 1.1. Договору відповідач-2 як орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 12.06.2012 №121 передав, а позивач прийняв в оренду нерухоме майно (приміщення № 26, 26-а, 26-Б), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) позивача, що знаходиться за адресою: станція метро «Лукянівська», Б/Н, для торгівлі непродовольчими товарами.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що об'єктом оренди є нежилі приміщення загальною площею 27,08 кв. м. та зазначена в викопіюванні з Схем тимчасового розташування МАФ.

Згідно п. 2.4 Договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі відповідача-1.

Згідно п. 9.1 Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 07.07.2012 року до 05.07.2015 року.

Відповідно до п. 7.6. Договору у разі закінчення строку дії Договору або при його розірванні Орендар (позивач) зобовязаний за актом приймання-передачі повернути обєкт оренди Підприємству (відповідачу-1) у стані, в якому перебував обєкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених Орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від обєкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. В акті приймання-передачі зазначається технічний стан обєкта оренди на дату повернення.

Відповідно до п. 9.7. Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невідємною частиною цього Договору.

Згідно зі статтями 1, 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» саме цей закон регулює відносини з приводу ефективного використання шляхом надання в оренду державного та комунального майна, яким є об'єкт оренди за договором.

Частина 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлює, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У звязку із закінченням терміну дії Договору, відповідач-1, відповідно до вимог ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» листом № 522-НДД від 14.07.2015 року повідомив позивача про закінчення терміну дії Договору та відмову від продовження Договору оренди, та вимагав протягом 30-ти календарних днів звільнити обєкт оренди та повернути за актом приймання-передачі відповідачу-1.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач-2 листами № 062/07/18-5482 від 18.05.2015 року та № 062/07/19-8029 від 17.07.2105 року також повідомляв позивача про припинення договору оренди та повернення обєкту оренди.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивача було своєчасно повідомлено про припинення строку дії Договору та відмову від продовження Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 07.07.2012 року № 481. До того ж, додаткова угода про продовження строку дії Договору сторонами не укладалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частина 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Всупереч вимогам законодавства та умовам Договору позивач обєкт оренди відповідачу-1 не повернув. Вказане позивачем не заперечується. Крім того, у своїй апеляційній скарзі позивач стверджує, що відповідач-1, який є балансоутримувачем, самостійно не має права приймати рішення про передачу або відмову від передачі в оренду комунального майна, продовження або відмову у продовженні строку дії договору оренди цього майна. Зазначені доводи позивача судовою колегією відхиляються з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно з приписами ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» встановлено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування у місті Києві є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності громади міста або знаходяться в її управлінні.

Пунктом 5.2 Статуту Комунального підприємства «ОСОБА_1 метрополітен» закріплено, що майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади міста Києва і закріплено за ним на праві господарського відання.

Відповідно до ст. 136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Факт закріплення на праві повного господарського відання за відповідачем-1 обєкту оренди підтверджується зокрема наказом Головного управління комунальної власності міста Києва від 23.04.2003 року, а також додатком 2 до зазначеного наказу.

Таким чином, судова колегія вважає, що відповідач-1 має достатній обсяг повноважень повідомляти позивача про припинення дії Договору, а отже, вимоги позивача щодо визнання договору оренди продовженим є безпідставними.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Вищого господарського суду України від 08.06.2016 року у справі № 910/21714/15, від 08.06.2016 року у справі № 910/15937/15, від 24.05.2016 року у справі № 910/29612/15, від 21.01.2015 року у справі № 910/193/15-г.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у позові товариству з обмеженою відповідальністю «ТАТ-АРТ» про визнання Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 481 поновленим та продовженим.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції позивачем не було подано належних та переконливих доказів в обґрунтування заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення, викладені у апеляційній скарзі товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ-АРТ» на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 19.01.2016 року прийняте після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким, що відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ-АРТ» на рішення господарського суду міста Києва від 19.01.2016 слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 19.01.2016 року залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, ОСОБА_1 апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ-АРТ» на рішення господарського суду міста Києва від 19.01.2016 року у справі № 910/28002/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 19.01.2016 у справі № 910/28002/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/28002/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді С.А. Гончаров

ОСОБА_2

Дата підписання 20.07.2016