ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2016р. Справа№ 914/816/16

Господарський суд Львівської області у складі колегії суддів:ОСОБА_1 суддя-головуючий, судді Горецька З.В., Трускавецький В.П.

при секретарі Полюхович Х.М.

за позовом: Приватного виробничо-комерційного підприємства «ТРАНСПРОЕКТ», м.Дніпропетровськ

до відповідача: Служби автомобільних доріг у Львівській області, м.Львів

про стягнення заборгованості

ціна позову: 535395,19 грн.

Представники:

позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність від 25.04.2016р. б/н);

відповідача: ОСОБА_3 представник (довіреність від 05.01.2016р. 301н-22/18-05)

Суть спору:

Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Приватного виробничо-комерційного підприємства «ТРАНСПРОЕКТ» до Служби автомобільних доріг у Львівській області про стягнення 279563,33 грн. основного боргу, 31548,53 грн. трьох відсотків річних та 224283,33 грн. інфляційних втрат; ціна позову 535395,19 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.03.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 12.04.2016р. Розгляд справи відкладався з причин та підстав, зазначених в ухвалі Господарського суду Львівської області по даній справі від 12.04.2016р., в тому числі у звязку із неявкою повноважного представника Відповідача та невиконання Відповідачем вимог ухвал суду у даній справі. В судових засіданнях 26.04.2016 року, 07.06.2016 року та 30.06.2016 року оголошувалась перерва до 24.05.2016 року 30.06.2016 року та 06.07.2016 року відповідно, про що представники Сторін повідомлялись в судовому засіданні під розписку.

Крім того, ухвалою суду по даній справі від 24.05.2016р. призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 27.05.2016р., визначено наступний склад колегії: ОСОБА_1 - головуючий суддя; судді Трускавецький В.П. та Горецька З.В.

Ухвалою від 27.05.2016р. справу прийнято до провадження у колегіальному складі суду та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 07.06.2016р.

Впродовж розгляду справи представникам Сторін по явці оголошено права і обовязки, визначені ст.ст. 20, 22, 28, 38, 59 ГПК України. Крім того, в ухвалах Господарського суду Львівської області по даній справі, які скеровані ОСОБА_4, в тому числі Відповідачу (підтвердженням чого є дані реєстрів вихідної кореспонденції Господарського суду Львівської області, наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення та письмові повідомлення про відкладення розгляду справи та оголошення перерви в судовому засіданні) зазначено, що права та обовязки сторін визначені ст.ст. 20, 22, 28, 38, 59 ГПК України.

Заяв про відвід судді не надходило.

Представник Позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, надав пояснення по суті спору з обґрунтуванням наявності підстав для стягнення з Відповідача заборгованості.

Представник Відповідача в судове засідання зявилась, проти позову заперечила, надала усні пояснення, аналогічні до викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.4-3 ГПК України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі (на необхідність виконання вимог якої зазначалось в ухвалі про відкладення розгляду справи), окрім подання відзиву на позовну заяву, сторін зобовязувалось надати всі докази в обґрунтування правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 38 (витребування доказів) ГПК України (якою, в тому числі, передбачені права сторін, про що зазначалось в кожній з ухвал господарського суду по даній справі), сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Зі змісту наведеної статті вбачається, що протягом розгляду справи суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, і вправі витребовувати такі виключно за клопотання сторони або прокурора. Жодних клопотань в порядку ст.38 ГПК України протягом розгляду справи ОСОБА_4 не заявлялось.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обґрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст.4-7 ГПК України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Впродовж розгляду справи в судовому засіданні суд оглянув оригінали документів, долучених до матеріалів справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

В судових засіданнях впродовж розгляду справи оглянуто оригінали документів, копії яких долучено до позовної заяви.

Крім цього, враховуючи вимоги ст.69 ГПК України та терміни перебігу поштових відправлень, суд зазначає про відсутність можливості для подальшого відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Сторін та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Щодо стягнення 279563,33 грн. боргу.

16.11.2011р. між Приватним виробничо-комерційним підприємством «ТРАНСПРОЕКТ» (Позивач, Підрядник) та Службою автомобільних доріг у Львівській області (Відповідач, Замовник) укладено Договір на виконання робіт з проектно-кошторисної документації капітального ремонту автомобільної дороги державного значення Р-15 Ковель-В.Волинський-Червоноград-Жовква, км 123+014 км 129+090 №6-11Т (надалі Договір), за умовами якого (п.п.1.1 1.3) Підрядник зобовязувався у 2011-2012 роках виконати роботи згідно завдання (Додаток №1) на розробку проектно-кошторисної документації капітального ремонту автомобільної дороги державного значення Р-15 Ковель-В.Волинський-Червоноград-Жовква, км 123+014 км 129+090, а Замовник прийняти і оплатити такі роботи. Обсяги закупівлі можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Підрядник повинен виконати передбачені Договором роботи, відповідно до завдання на розробку проектно-кошторисної документації капітального ремонту. Якість виконаних робіт повинна відповідати нормам, правилам і стандартам відповідно до чинного законодавства (п.2.1. Договору).

Згідно пункту 3.1. Договору ціна Договору становить 385476,00 грн., в тому числі 64246,00 грн. податку на додану вартість. Обсяг фінансування робіт по Договору на 2011 рік становить 50000,00 грн., в тому числі 8333,33 грн. податку на додану вартість.

Відповідно до п.3.3. Договору зобов'язання замовника за Договором виникають у разі наявності та в межах затверджених бюджетних призначень та фактично отриманих бюджетних коштів (коштів державного бюджету).

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником після предявлення Підрядником рахунку на оплату виконаних робіт або після підписання ОСОБА_4 виконаних робіт або поетапної оплати Замовником виконаних робіт в порядку, встановленому умовами Договору. Замовник здійснює щомісячну оплату за виконані роботи в межах фактичного надходження бюджетних коштів на підставі актів виконаних робіт, виконавчих кошторисів та рахунків на оплату, підписаних уповноваженими представниками сторін. Акт виконаних робіт готує Підрядник і передає для підписання уповноваженому представнику Замовника. Здача до оплати виконаних робіт може проводитись подекадно.

Згідно пункту 4.3. Договору уповноважений представник Замовника протягом трьох днів перевіряє виконані роботи згідно представленого акту і підписує його в частині фактично виконаних робіт та в межах виділених бюджетних асигнувань згідно з діючим на момент здачі планами фінансування, затвердженими Укравтодором.

Оплата виконаних робіт здійснюється у пятиденний термін з моменту надходження бюджетних коштів (п. 4.5. Договору).

Пунктом 4.6. Договору ОСОБА_4 погоджено, що несвоєчасне підписання акту, а також необґрунтована претензія зі сторони Замовника щодо фактичного виконання робіт прирівнюється до їх несвоєчасної оплати.

Відповідно до п. 4.7. Договору при відсутності фінансування Підрядник має право виконувати роботи за власні кошти, та не виставляти судові претензії у разі затримки фінансування з боку Замовника.

Згідно пункту 4.12 Договору при здачі Підрядником завершеної проектної документації Замовник розраховується з Підрядником не пізніше 15 робочих днів з моменту підписання акту приймання-передачі та надходження бюджетного фінансування.

Пунктами 5.1. та 5.2. Договору передбачено строк виконання робіт становить з листопада 2011 року по червень 2012 року. Місце виконання робіт Служба автомобільних доріг у Львівській області. Автомобільна дорога державного значення Р-15 Ковель-В.Волинський-Червоноград-Жовква, км 123+014 км 129+090.

Відповідно до пункту 6.1. Договору Замовник, серед іншого, зобовязувався своєчасно та у повному обсязі оплачувати виконані роботи за умови фактичного отримання бюджетних або державних коштів, а також приймати виконані роботи згідно з актами виконаних робіт (виконавчих кошторисів та рахунків на оплату).

Підрядник зобовязаний забезпечити виконання робіт у строки, встановлені Договором, та в обсязі, визначеному Завданням на розробку проектно-кошторисної документації капітального ремонту, що додається до Договору (п. 6.3.1 Договору).

Пунктом 7.1. Договору ОСОБА_4 встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законами та Договором. Замовник звільняється від відповідальності за несвоєчасну оплату виконаних робіт у випадку ненадходження бюджетних коштів з незалежних від нього причин.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2012 року, але, у будь якому разі, до повного виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань (п.10.1 Договору).

Відповідно до пункту 11.1. Договору внесення змін до Договору здійснюється шляхом укладання додаткової угоди. Додаткова угода є дійсною у разі підписання її ОСОБА_4 або уповноваженими особами Сторін.

Завданням на розробку проектно-кошторисної документації капітального ремонту автомобільної дороги державного значення Р-15 Ковель-В.Волинський-Червоноград-Жовква, км 123+014 км 129+090 від 08.07.2011 року №49 визначено умови здійснення капітального ремонту вказаної автомобільної дороги. Вказане Завдання погоджено Замовником Службою автомобільних доріг у Львівській області, Департаментом автомобільних доріг України та затверджено підписом уповноваженої особи та відтиском печатки Державної служби автомобільних доріг України «Укравтодор».

Додатком №2 до Договору встановлено Календарний план робіт, згідно якого Підрядник зобовязувався виконати роботи за Договором загальною вартістю 385476,00 грн. у період з листопада 2011 року по червень 2012 року включно. Вказаний Календарний план робіт підписано уповноваженими представниками та завірено відтисками печаток юридичних осіб Сторін Договору.

Зведеним кошторисом (Додаток №3 до Договору) ОСОБА_4 встановлено ціну робіт за Договором у розмірі 385476,00 грн. з урахування ПДВ. Вказаний Зведений кошторис підписано уповноваженими представниками та завірено відтисками печаток юридичних осіб Сторін Договору.

В подальшому, Додатковою угодою від 26.12.2012 року №1 ОСОБА_4 доповнено пункт 10.1 Договору реченнями: «У звязку із відсутністю фінансування у 2012 році, продовжити дію Договору до грудня 2013 року. Обсяг фінансування у 2013 році буде визначений окремою додатковою угодою.». Вказану Додаткову угоду підписано уповноваженими представниками та завірено відтисками печаток юридичних осіб Сторін Договору.

Додатковою угодою від 08.08.2013р. №2 до Договору ОСОБА_4 викладено пункт 3.1. Договору у наступній редакції: «Ціна Договору становить 385476грн., в тому числі ПДВ 64246грн. У 2011 році виконано та оплачено робіт на суму 50000грн., у тому числі 8333,33грн. податку на додану вартість. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2013р. №219 «Про затвердження переліку обєктів будівництва, реконструкції, капітального та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування державного і місцевого значення та обсягів їх фінансування у 2013 році за кредитами, залученими під державні гарантії» фінансування послуг становить 335476,00 грн., в тому числі 55912,67 грн. податку на додану вартість.

Окрім цього, вказаною додатковою угодою ОСОБА_4 внесено зміни в пункт 13.1. Договору щодо реквізитів Сторін. Вказану Додаткову угоду підписано уповноваженими представниками та завірено відтисками печаток юридичних осіб Сторін Договору.

30.12.2013р. ОСОБА_4 укладено Додаткову угоду №3, згідно умов якої пункт 3.1. Договору викладено в наступній редакції: «Ціна Договору становить 385476,00 грн., в тому числі ПДВ 64246,00 грн. У 2011 році виконано та оплачено робіт на суму 50000,00 грн., у тому числі 8333,33 грн. податку на додану вартість. У звязку із відсутністю фінансування у 2013 році, продовжити строк дії Договору до грудня 2014 року». Вказану Додаткову угоду підписано уповноваженими представниками та завірено відтисками печаток юридичних осіб Сторін Договору.

31.12.2014 року ОСОБА_4 укладено Додаткову угоду №5, якою вирішили викласти пункт 3.1 Договору у наступній редакції: «Ціна Договору становить 329563,33 грн., в тому числі обсяг фінансування виконаних робіт по Договору у 2011 році становить 50000,00 грн., в тому числі 8333,33 грн. ПДВ; обсяг залишку робіт по Договору складає 279563,33 грн. без урахування ПДВ.». Строк дії Договору продовжено до 31.12.2015р. Окрім того, ОСОБА_4 викладено Додаток №2 до Договору «Календарний план робіт» у новій редакції, якою змінено загальну ціну Договору. Вказану Додаткову угоду підписано уповноваженими представниками та завірено відтисками печаток юридичних осіб Сторін Договору.

Згідно доводів Позивача, 11.06.2012 року на виконання умов Договору Позивачем складено ОСОБА_4 здавання-приймання виконаних робіт за Договором, яким Підрядник передав, а Замовник прийняв виконані роботи за Договором без зауважень. Окрім того, ОСОБА_4 встановлено, що Замовником оплачено Підряднику 50000,00 грн. вартості робіт за Договором. Вказаний акт підписано від імені Підрядника. Підпис Відповідача на акті відсутній.

Супровідним листом від 02.06.2014р. вих.№012 Позивач на виконання умов укладеного між ОСОБА_4 Договору передав Відповідачу ОСОБА_5 проект «Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Р-15 Ковель ОСОБА_6 Червоноград Жовква, км 123+014 км 129+090» в 4 екземплярах; Накладну на передачу технічної документації від 02.06.2014р. №6-11Т/2 у двох екземплярах; ОСОБА_4 здавання-приймання виконаних робіт №2 у трьох екземплярах та один екземпляр Рахунку від 02.06.2014р. №6-11Т/2. Відповідачем вказані документи отримано 03.06.2014р. за вх.№1279, про що свідчить відповідна відмітка відповідальної особи Відповідача на вказаному листі.

З метою досудового врегулювання спору Позивачем направлено Відповідачу ОСОБА_7 від 04.09.2014р. №019 про перерахування заборгованості на суму 335472грн., яку останнім отримано 04.09.2014р. (вх. №2049).

Відповідач у своєму листі від 03.10.2014 року №17-2942/12-8 відмовив Позивачу в задоволенні претензії з підстав відсутності бюджетних асигнувань на оплату робіт за Договором.

Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем з оплати виконаних за Договором робіт складає 279563,33 грн., доказів її повного чи часткового погашення станом на час розгляду справи по суті Сторонами суду не заявлено та не подано.

Відповідач у своєму Відзиві на позовну заяву, поданому до суду 26.04.2016 року за вх. №18263/16, проти позовних вимог Позивача заперечує у повному обсязі, вважає позов безпідставним та необґрунтованим, просить суд відмовити в його задоволенні з підстав того, що кошти на фінансування робіт за укладеним між ОСОБА_4 Договором є бюджетними, а фінансування за Договором повинно було відбуватись лише за умов наявності бюджетних коштів.

18.05.2016р. Позивачем подано додаткові пояснення на позовну заяву (вх. №21142/16), у яких спростовує заперечення Відповідача проти позову документами про відрядження посадової особи Позивача для здачі проектної документації Відповідачу, які складено Позивачем 12.06.2012р.

Окрім того, Позивач зазначає про те, що відсутність бюджетних асигнувань на оплату виконаних за Договором робіт не є підставою для відмови у позові.

Відповідачем 24.05.2016 року подано до суду письмові пояснення (вх. №22067/16), у яких зазначає, що Додатковими угодами від 26.12.2012 року №1, від 30.12.2013 року №3, від 09.12.2014 року №4 ОСОБА_4 продовжувався строк дії Договору, а відтак продовжувався і строк здачі Позивачем виконаних робіт за ним.

Також, Відповідач вказує на те, що, зокрема, Додатковою угодою від 09.12.2014 року №4 ОСОБА_4 встановлено, що Позивачем у 2011 році виконано робіт на суму 50000,00 грн., а також те, що інших робіт за Договором не виконувалось.

Окрім того, Додатковою угодою від 31.12.2014р. №5, ОСОБА_4 встановлено, що обсяг фінансування виконаних робіт по Договору у 2011р. становить 50000грн., обсяг залишку робіт по Договору складає 279563,33грн.

Пунктом 3 вказаної Додаткової угоди продовжено строк дії Договору до 31.12.2015 року, що, на думку Відповідача, свідчить про невиконання Позивачем робіт станом на момент укладання Додаткової угоди №5 до Договору, тобто на 31.12.2014 року.

Ухвалою від 24.05.2016 року судом залучено до участі в судовому засіданні в порядку статті 30 ГПК України посадових осіб Сторін, а саме: ОСОБА_8 працівника ПВКП «Транспроект» та ОСОБА_9 працівника Служби автомобільних доріг у Львівській області.

ОСОБА_8 06.06.2016р. на виконання вимог ухвали суду від 24.05.2016р. подав усні, а в подальшому, письмові пояснення (вх. №23489/16), у яких вказує на те, що у червні 2012 року директором Позивача йому було доручено передати Відповідачу за місцем його знаходження проектну документацію за Договором, і 12.06.2012 року ним було доставлено та передано у відділ якості, технічного контролю та новітніх технологій Відповідача проектно-кошторисну документацію за Договором, акти виконаних робіт, рахунок та виконавчі кошториси.

Окрім того, ОСОБА_8 зазначає, що посадові особи Відповідача вели постійний контроль робіт по даному обєкту, погоджували проектні рішення та приймали роботу.

ОСОБА_9 на виконання вимог ухвали суду від 24.05.2016р. подав усні, а в подальшому, письмові пояснення (вх.№28732/16), в яких підтверджує, що в червні 2012р. представник Позивача ОСОБА_8 привозив проектну документацію для здачі Відповідачу. Дану документацію Відповідач прийняти відмовився через відсутність коштів. Наведена інформація відома ОСОБА_9, оскільки в цей період часу він працював заступником начальника відділу техконтролю та новітніх технологій.

З приводу поданих пояснень посадових осіб суд зазначає, що, хоча ними і визнано передачу документації Позивачем Відповідачу, проте, вони не є безумовними доказами передачі саме у 2012р. Позивачем Відповідачу саме ОСОБА_5 проекту «Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Р-15 Ковель ОСОБА_6 Червоноград Жовква, км 123+014 км 129+090» в 4 екземплярах; накладної на передачу технічної документації від 02.06.2014р. №6-11Т/2 у двох екземплярах; акту здавання-приймання виконаних робіт №2 у трьох екземплярах та один екземпляр Рахунку від 02.06.2014р. №6-11Т/2, які Відповідачем отримано 03.06.2014р., про що свідчить відповідна відмітка відповідальної особи Відповідача на вказаному листі.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства зокрема є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до вимог ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зазначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок.

В силу положень ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Приписами ч.1 ст.875 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно статті 887 ЦК України За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом (п.1 ч.1 ст. 889 ЦК України)

Так, супровідним листом від 02.06.2014р. вих.№012 Позивач на виконання умов укладеного між ОСОБА_4 Договору передав Відповідачу ОСОБА_5 проект «Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Р-15 Ковель ОСОБА_6 Червоноград Жовква, км 123+014 км 129+090» в 4 екземплярах; Накладну на передачу технічної документації від 02.06.2014р. №6-11Т/2 у двох екземплярах; ОСОБА_4 здавання-приймання виконаних робіт №2 у трьох екземплярах та один екземпляр Рахунку від 02.06.2014р. №6-11Т/2. Відповідачем вказані документи отримано 03.06.2014р. за вх.№1279, про що свідчить відповідна відмітка відповідальної особи Відповідача на вказаному листі.

Згідно пункту 4.3. Договору уповноважений представник Замовника протягом трьох днів перевіряє виконані роботи згідно представленого акту і підписує його в частині фактично виконаних робіт та в межах виділених бюджетних асигнувань згідно з діючим на момент здачі планами фінансування, затвердженими Укравтодором.

Згідно пункту 4.12 Договору при здачі Підрядником завершеної проектної документації Замовник розраховується з Підрядником не пізніше 15 робочих днів з моменту підписання акту приймання-передачі та надходження бюджетного фінансування.

Відповідно до ч.1 ст.846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

У пункті 5 оглядового листа Вищого господарського суду України від 18.02.2013р. №01-06/374/2013 «Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)» вказано, що, згідно з частиною першої статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Враховуючи викладене, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_1 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 року, постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 року у справі №11/446 та в постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 року у справі №15/5027/715/2011).

Пунктом 6 вказаного Оглядового листа визначено, що за приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Щодо доводів Відповідача про те оплата виконаних робіт здійснюється у пятиденний термін з моменту надходження бюджетних коштів (п. 4.5. Договору) та інших положень Договору, які ставлять в залежність проведення розрахунків з Позивачем від надходження бюджетних коштів суд додатково зазначає наступне.

Так, зі змісту Договору не випливає будь-яких обовязків третіх осіб. Згідно ст.511 Цивільного кодексу України зобовязання не створює обовязку для третьої особи.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З аналізу наведеної норми ст.530 ЦК України вбачається, що у випадках, коли строк (термін) виконання зобовязання визначається вказівкою на подію, то це може бути лише подія, крім того, це повинна бути подія, яка неминуче має настати. Умова, що визначена у Договорі - за умови надходження бюджетних коштів - суперечить вимогам ст.530 ЦК України, оскільки надходження бюджетних коштів (тим більше від не встановленого в Договорі джерела) не є подією, яка має неминуче настати, оскільки така обставина залежить від ряду субєктивних обставин, зокрема волевиявлення та дій Замовника, в тому числі виконання ним певних зобовязань перед третіми особами та інше; а відтак, бюджетне фінансування не є і подією, оскільки залежить від волевиявлення інших осіб та від волевиявлення самого Відповідача.

Поряд з цим, включення до договору умов, які надають одній зі сторін можливість впливати на настання або ненастання обовязку, тим більше такого суттєвого як оплата наданих послуг, ставить у нерівні умови сторони даного Договору, суперечить справедливості, розумності, добросовісності та утруднює виконання умов такого договору.

Відтак, суд дійшов висновків про те, що прострочення оплати виконаних Позивачем за Договором підрядних робіт на суму 279563,33 грн. виникло у Відповідача 28.06.2014 року.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 279563,33 грн. основного боргу підлягають до задоволення.

Щодо стягнення 31548,53 грн. 3% річних та 224283,33 грн. інфляційних втрат.

Позивач у своїй позовній заяві просив суд стягнути з Відповідача на користь Позивача 31548,53 грн. трьох відсотків річних та 224283,33 грн. інфляційних втрат за прострочення оплати виконаних за Договором підрядних робіт за період з 18.06.2012 року до 22.03.2016 року.

Аналогічні періоди стягнення вказувались Позивачем у розрахунках трьох відсотків річних та інфляційних втрат, поданих до суду 11.04.2016 року за вх. №15707/16.

Приписами п.1 ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно пункту 1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

При цьому суд взяв до уваги, що, згідно ч.5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань» розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши правильність проведених Позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат із врахуванням доводів мотивувальної частини Рішення щодо моменту виникнення суми основного боргу, суд дійшов висновків про наявність правових підстав для нарахування сум трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 28.06.2014 року до 22.03.2016 року.

Здійснивши перерахунок вказаних сум із врахуванням доводів мотивувальної частини Рішення суд встановив, що сума трьох відсотків річних за прострочення виконання Відповідачем грошового зобов'язання з оплати виконаних Позивачем та прийнятих Відповідачем за Договором підрядних робіт за період з 28.06.2014 року до 22.03.2016 року становить 14567,93 грн., сума інфляційних втрат за вказаний період 175590,94 грн.

З підстав наведеного позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача на користь Позивача 31548,53 грн. трьох відсотків річних та 224283,33 грн. інфляційних втрат підлягають до задоволення частково шляхом стягнення 14544,95 грн. трьох відсотків річних та 175590,94 грн. інфляційних втрат. В задоволенні решти позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.4-7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об'єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

06.07.2016 року у відповідності до вимог ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення, про що зазначено в протоколі судового засідання. Повний текст рішення виготовлений та підписаний, з врахуванням вихідних, 07.07.2016р.

На підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на Сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягнути з Відповідача на користь Позивача 7045,49 грн. судового збору, в решті судові витрати залишити за Позивачем.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 4-3, 4-7, 33, 34, 38, 43, 49, 82-87, 115-116 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.173, 174, 181, 184, 193, 265 Господарського кодексу України, ст.ст. 3, 6, 11, 15, 16, 202, 205, 207, 254, 257, 258, 509, 525, 526, 527, 530, 601, 610, 612, 625, 626, 627, 632, 837, 846, 887, 889 Цивільного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Служби автомобільних доріг у Львівській області (79053, Львівська область, м.Львів, вул.Володимира Великого, буд.54; ідентифікаційний код 25253009) на користь Приватного виробничо-комерційного підприємства «Транспроект» (49000, Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, вул.Камянська, буд.36; ідентифікаційний код 32608902) 279563,33грн. основного боргу, 14544,95 грн. трьох відсотків річних, 175590,94 грн. інфляційних втрат та 7045,49 грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя-головуючий ОСОБА_1

Суддя Горецька З.В.

Суддя Трускавецький В.П.