РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016Справа №910/8341/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАБ-УНІВЕРСУМ»

до Державної установи «Інститут педіатрії, акушерства і гінекології Національної академії медичних наук України»

третя особа, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві

про стягнення 452 113, 85 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Осадча М.П.;

від відповідача: Малюга В.В.;

від третьої особи: Новіцька Л.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАБ-УНІВЕРСУМ» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної установи «Інститут педіатрії, акушерства і гінекології Національної академії медичних наук України» (далі-відповідач) про стягнення інфляційних втрат у розмірі 419 797, 40 грн. та 3 % річних у сумі 32 316, 45 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 09.06.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

08.06.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав заяву про залучення третьої особи, мотивовану тим, що відповідач власні договірні зобов'язання виконав належним чином, зокрема, зобов'язання за капітальними видатками були вчасно зареєстровані по КПКВ 6561850 КЕКВ 3210 та подані з платіжними дорученнями до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві у 2013 році, проте, з невідомих відповідачу причин до кінця 2013 року грошові кошти не було сплачено, а платіжні доручення повернуті Інституту педіатрії, акушерства і гінекології Національної академії медичних наук України (без виконання та відмітки) на суму 20 624 717, 00 грн., у зв'язку з чим просив суд залучити до участі у справі Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві у якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2016 залучено до участі у справі третьою особою, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві та відкладено судове засідання на 30.06.2016.

29.06.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав заяву, у якій просив суд відкласти розгляд даної справи у зв'язку із хворобою повноважного представника відповідача, а також через необхідність подання письмових пояснень представником Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві.

Розгляд справи відкладався згідно п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з неявкою представника відповідача.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову та просив суд оголосити перерву у судовому засіданні.

Суд відхилив клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи з підстав необґрунтованості.

Представник третьої особи надав заперечення на відзив відповідача, в яких зазначає, що твердження останнього про неперерахування Головним управлінням Державної казначейської служби України у місті Києві грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛАБ-УНІВЕРСУМ» на підставі наданих відповідачем платіжних доручень, не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки органи Державної казначейської служби України не здійснюють фінансування розпорядників/одержувачів бюджетних коштів, а здійснюють їх розрахунково-касове обслуговування. Функція щодо фінансування відноситься до завдань розпорядників бюджетних коштів відповідно до Закону про Державний бюджет України та рішення про місцевий бюджет. Також, органи Державної казначейської служби України не здійснюють облік обсягу бюджетних призначень та фактичного надходження коштів на реєстраційні рахунки у розрізі зобов'язань (укладення договорів). За даними АС «Казна» на кінець 2013, за КПКВ 6561850 КЕКВ 3210 залишилось неоплаченими зареєстровані фінансові зобов'язання на загальну суму 20 624 717, 00 грн.

Згідно ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 11.07.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.07.2013 між Державною установою "Інститут педіатрії, акушерства і гінекології національної академії медичних наук України" (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лаб-Універсум" (далі - учасник) укладено договір № 31 про закупівлю товарів за державні кошти, умовами якого передбачено, що учасник зобов'язався своєчасно поставити та передати у власність замовника прилади для контролювання інших фізичних характеристик (аналізатори та коагулометри) - код 26.51.5 в асортименті, кількості та за цінами, що зазначені у специфікації, яка розроблена на підставі акцептованої пропозиції конкурсних торгів, та є невід'ємною частиною договору, а замовник - прийняти і оплатити товар.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. договору, ціна на товар встановлюється в національній валюті України. Валютою договору сторони визначили гривні України. Ціна на момент укладення договору не повинна відрізнятися від ціни , зазначеної у пропозиції конкурсних торгів учасника-переможця процедури закупівлі. Загальна сума цієї угоди складала 710 450, 00 грн., без ПДВ.

Згідно п. 4.1 договору, фінансування даного договору відбувається за рахунок коштів Державного бюджету України. Оплата здійснюється згідно чинного законодавства.

Замовник зобов'язується здійснити оплату вартості поставленого товару на поточний рахунок учасника на підставі видаткових накладних. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок здійснюється протягом 14 днів з дня надходження грошових коштів на рахунок замовника на вказані цілі (п. 4.2. договору).

Пунктами 5.1., 5.2. договору встановлено, що місцем поставки товару є: 04050, м. Київ, вул. П. Майбороди, буд. 8. Термін поставки протягом 2013 року.

Умовами п. 5.3. договору передбачено, що поставка здійснюється безпосередньо замовнику транспортом учасника. При поставці товар повинен бути упакований таким чином, щоб не допустити псування та/або знищення його під час поставки. Вартість упаковки продукції входить до ціни договору.

Згідно п.п. 5.6, 5.7 договору, перехід права власності на товар відбувається в момент фактичного отримання товару замовником, що підтверджується підписанням видаткових накладних. Строк поставки товару: 90 днів з моменту отримання письмової заявки.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2013 у частині розрахунків - до повного виконання зобов'язань по оплаті за спожитий товар (п. 10.1. договору).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду міста Києва від 20.08.2014 у справі № 910/11499/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаб-Універсум" до Державної установи "Інститут педіатрії, акушерства і гінекології національної академії медичних наук України", третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві, про стягнення 509 661, 61 грн., встановлено, що спір між сторонами виник внаслідок порушення з боку відповідача грошових зобов'язань за договором №31 про закупівлю товарів за державні кошти від 23.07.2013, відповідач у визначені договором строки не здійснив оплату поставленого товару, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 502 150, 00 грн. за рахунком СФ-1247 від 03.09.2013 (видаткова накладна №РН-0000531 від 04.09.2013). Крім того, позивачем було нараховано 3% річних за період з 05.09.2013 по 04.03.2014 (182 дні) в розмірі 7 511, 61 грн.

Отже, рішенням Господарського суду міста Києва від 20.08.2014 (суддя Любченко М.О.) у справі № 910/11499/14 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаб-Універсум" до Державної установи "Інститут педіатрії, акушерства і гінекології національної академії медичних наук України" про стягнення основного боргу в розмірі 502 150, 00 грн., та 3 % річних в сумі 7 511, 61 грн. задоволено частково. Стягнуто з Державної установи "Інститут педіатрії, акушерства і гінекології національної академії медичних наук України" (04050, м. Київ, Шевченківський район, вул. Платона Майбороди, буд. 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаб-Універсум" (01042, м. Київ, Печерський район, вул. Лумумби Патріса, буд. 4/6, корпус "А", ) основний борг в сумі 502 150 грн., 3% річних в розмірі 7 470, 34 грн., а також судовий збір в сумі 10 192,40 грн.

08.09.2014 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2014 у справі № 910/11499/14 видано накази.

Тож, відповідно до частини 3 статті 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, факти, встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва від 20.08.2014 у справі № 910/11499/14 не доказуються при розгляді даної справи.

02.12.2015 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Рибчинським О.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 48283990, якою наказ Господарського суду міста Києва від 08.09.2014 у справі № 910/11499/14 повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» з метою подальшого його пред'явлення до органів державної казначейської служби у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Як стверджує позивач, станом на день подання позову, відповідачем грошове зобов'язання не виконано, грошові кошти у розмірі 502 150, 00 грн. - основного боргу та 7 470, 34 грн. - 3 % річних, не сплачені. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2014 у справі № 910/11499/14 набрало законної сили 06.09.2014, а відповідачем станом на день подання позову грошове зобов'язання за договором № 31 про закупівлю товарів за державні кошти від 23.07.2013 не виконано, тому просить суд стягнути з останнього 32 316, 45 грн. - 3 % річних за період з 05.03.2014 по 25.04.2016 та 419 797, 40 грн. - інфляційних втрат за період з 01.09.2013 по 31.03.2016.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Однак, при цьому слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються, інфляційні ж нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Отже, зобов'язання припиняється не будь-яким виконанням, а лише виконанням, проведеним належним чином. Основні критерії належності виконання містяться у ст.ст. 526 - 530 ЦК України, відповідно до якої належно виконаним буде вважатися зобов'язання, яке виконано відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, здійснено сторонами, відповідно до предмета виконання, у передбачений строк (термін), у визначеному місці та у належний спосіб.

Аналогічний висновок викладено у постановах Вищого господарського суду України від 23.09.2015 у справі № 910/5924/15-г, від 20.08.2015 у справі № 910/2681/15-г.

Судом перевірено правильність наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат і встановлено, що позивачем допущено помилку у визначенні періоду нарахування інфляційних втрат, оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 20.08.2014 у справі № 910/11499/14 встановлено, що строк оплати за рахунком СФ-1247 від 03.09.2013 (видаткова накладна №РН-0000531 від 04.09.2013) настав 04.09.2013, відповідно з 05.09.2013 відбулося прострочення виконання грошового зобов'язання, проте суму нарахування штрафних санкцій Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАБ-УНІВЕРСУМ» визначено вірно.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання за рішенням суду, з нього, в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню 32 316, 45 грн. - 3 % річних за період з 05.03.2014 по 25.04.2016 та 419 797, 40 грн. - інфляційних втрат за період з 05.09.2013 по 31.03.2016.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАБ-УНІВЕРСУМ» задовольнити.

2. Стягнути з Державної установи «Інститут педіатрії, акушерства і гінекології Національної академії медичних наук України» (04050, м. Київ, вул. Платона Майбороди, буд. 8, ідентифікаційний код - 02012022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАБ-УНІВЕРСУМ» (01042, м. Київ, вул. Лумумби Патріса, буд. 4/6, корпус «А», кімната 601, ідентифікаційний код - 36304335) 419 797 (чотириста дев'ятнадцять тисяч сімсот дев'яносто сім) грн. 40 коп. - інфляційних втрат, 32 316 (тридцять дві тисячі триста шістнадцять) грн. 45 коп. - 3 % річних та 6 781 (шість тисяч сімсот вісімдесят одну) грн. 72 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 14.07.2016.

Суддя Бондарчук В.В.