РІШЕННЯ

20 липня 2016 року Справа № 913/738/16

Провадження №26/913/738/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання м. Луганськ

до Районого комунального підприємства Старобільськвода, с. Чмирівка Старобільський

про стягнення 110101,76 грн

Суддя Масловський С.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1, юрисконсульт ІІ категорії групи правового забезпечення Новопсковського району електричних мереж за довреністю №17 від 04.01.2016;

від відповідача: ОСОБА_2, юрист РКП Старобільськвода за довіреністю №2 від 01.01.2015.

В судовому засіданні 20.07.2016 судом у відповідності до статті 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22.06.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до Районного комунального підприємства Старобільськвода про стягнення 110101,76 грн, з яких 105020,48 грн - заборгованість за спожиту активну електроенергію, 3935,98 грн інфляційні витрати, 1145,30 грн 3% річних, а також позивач просить суд стягнути з відповідача 1651,53 грн витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 22.06.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 06.07.2016, ухвалою від 06.07.2016 відкладено на 20.07.2016.

04.06.2016 позивач, на виконання вимого ухвали суду, через канцелярію господарського суду подав власне письмове підтвердження того, що в провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, немає рішення цих органів з такого спору. Позивач повідомляє, що розрахунок інфляційних витрат, 3% річних які були долучені до позовної заяви, здійсненні з урахуванням п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань. Також позивач надає докази часткової оплати відповідачем використаної електричної енергії.

20.07.2016 в судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає.

Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області,-

ВСТАНОВИВ:

01.08.2015 між, позивачем, ТОВ «Луганське енергетичне обєднання», як постачальником, та, відповідачем, Районним комунальним підприємством ;Старобільськвода», як споживачем, укладено договір про постачання електричної енергії №251 (договір).

Умовами договору сторони погодили, що постачальник постачає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електричних установок спожива ча з загальною дозволеною потужністю 420,6 кВт, величини якої по кожному обєкту зазначені у додатку до до говору «Відомості про розрахункові засоби обліку електричної енергії Споживача», а споживач оплачує постачальни ку вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору та додат ками до договору, що є його невідємною частиною (п.1). Постачальник зобов'язується виконувати умови договору, постачати споживачу електричну енергію, як різновид товару в обсягах, визначених додатком «Обсяги постачання електричної енергії Споживачу та субспоживачам», з ура хуванням вимог розділу 5 та умов розділу 6 договору (п.п.2.2.; 2.2.1.; 2.2.2.). Споживач зобов'язується виконувати умови договору та вимоги нормативно - технічних документів (п.2.3.; 2.3.1.). У разі порушення споживачем строку розрахунку за активну електричну енергію, строку внесення плати за перетікання реактивної електричної енергії та строків оплати за перевищення договірних величин споживання елект ричної енергії та потужності, за не обліковану електричну енергію та на відшкодування збитків споживачу нарахову ється пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період, за який сплачується пеня від розміру простроченого платежу за кожен день прострочення (п.4.4.1.). Згідно п. 7 додатку «Порядок розрахунків» до договору, оплата спожитої в розрахунковому періоді активної електроенергії здійснюється плановими платежами (наростаючим підсумком) у наступному порядку: протягом десяти днів з початку розрахункового періоду не менш 60 % від вартості обсягу електроенергії, постачання якого на даний розрахунковий період (договірна величина електричної енергії) обумовлене договором; протягом двадцяти днів з початку розрахункового періоду не менш 40 % від вартості обсягу електроенергії, постачання якого на даний розрахунковий період (договірна величина електричної енергії) обумовлене договором. Згідно п.9 додатку «Порядок розрахунків» до договору остаточний розрахунок за фактично спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію; за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності; за перетікання реактивної електричної енергії; оплату сум на відшкодування збитків; пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань за порушення строків розрахунків споживач здійснює на підставі наданих постачальником рахунків протягом 10 операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання.

Відповідно до актів прийняття передавання товарної продукції, а саме:

- акт №251/1/8/1 за серпень 2015 на суму 15918,79 грн;

- акт №251/1/9/1 за вересень 2015 на суму 14312,86 грн;

- акт №251/1/10/1 за жовтень 2015 на суму 14946,42 грн;

- акт №251/1/11/1 за листопад 2015 на суму 14645,30 грн;

- акт №251/1/12/1 за грудень 2015 на суму 15143,52 грн;

- акт №251/1/1/1 за січень 2016 на суму 17264,70 грн;

- акт №251/1/2/1 за січень 2016 на суму 15262,06 грн;

- акт №251/1/3/1 за березень 2016 на суму 16015,43 грн;

- акт №251/1/4/1 за квітень 2016 на суму 14749,00 грн;

- акт №251/1/5/1 за травень 2016 на суму 17326,49 грн;

Та рахунків, а саме:

- рахунок №251/1/8/1 від 01.09.2015 на суму 15918,79 грн;

- рахунок №251/1/9/1 від 01.10 2015 на суму 14312,86 грн;

- рахунок №251/1/10/1 від 02.11.2015 на суму 14946,42 грн;

- рахунок №251/1/11/1 від 01.12.2015 на суму 14645,30 грн;

- рахунок №251/1/12/1 від 04.01.2015 на суму 15143,52 грн;

- рахунок №251/1/1/1 від 01.02.2016 на суму 17264,70 грн;

- рахунок №251/1/2/1 від 01.03.2016 на суму 15262,06 грн;

- рахунок №251/1/3/1 від 01.04.2016 на суму 16015,43 грн;

- рахунок №251/1/4/1 від 04.05.2016 на суму 14749,00 грн;

- рахунок №251/1/5/1 від 01.06.2016 на суму 17326,49 грн;

загальна вартість поставленої позивачем та прийнятої відповідачем електричної енергії в період з серпень 2015 - травень 2016 складає 155584,57 грн. Вищезазначені акти підписані повноважними представниками позивача (постачальника) та відповідача (споживача), посвідчені печатками сторін (належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи).

Відповідно до платіжних доручень, а саме:

- платіжне доручення №545 від 16.02.2016 на суму 14645,30 грн;

- платіжне доручення №672 від на суму 5000 грн;

- платіжне доручення №730 від 22.03.2016 на суму 10000,00 грн;

- платіжне доручення №898 від 26.04.2016 на суму 5000 грн,

а також платіжне доручення №502 від 03.02.2016 на суму 254876,87 грн (сума з урахуванням платежів по декількох договорах, у тому числі і по договору №251 на суму 15981,79 грн), відповідачем здійснена часткова оплата прийнятої електричної енергії на загальну суму 50564,09 грн.

01.06.2016 сторонами складено акт звіряння, згідно з яким заборгованість складає 105020,48 грн, акт підписано повноважними представниками позивача (постачальника) та відповідача (споживача), посвідчено печатками сторін (належним чином засвідчені копія якого знаходяться в матеріалах справи).

Частина 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Зобов`язання, в силу вимог ст.526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу та інших актів законодавства.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується (частини 1, 2 статті 673 ЦК України).

Пунктом 1 ст.692 Цивільного кодексу України, встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п1. ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем, як постачальником, на виконання умов договору про постачання електричної енергії від 01.08.2015 №251, було поставлено електричну енергію в період з серпень 2015 - травень 2016 року на загальну суму 155584,57 грн, яка відповідачем, як споживачем, була прийнята, що підтверджується актами прийняття передавання товарної продукції, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи, які підписані представниками сторін без будь яких претензій, зауважень. Відповідач свої зобовязання по повній оплаті товару, відповідно до п.9 порядку розрахунків строк (…здійснює на підставі наданих постачальником рахунків протягом 10 операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання) в повному обсязі не виконав, а оплатив лише частково на суму 50564,09 грн, що підтверджується платіжними дорученнями (належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості є законною, обґрунтованою, доведеною належним та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 105020,48 грн.

Позивач на підставі ст.625 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1145,30 грн (за період з 16.09.2015 по 31.05.2016) та інфляційні витрати в розмірі 3935,98 грн (за період з жовтня 2015 по травень 2016).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За положеннями частини 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 №01-06/928/2012 сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у пункті 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

До матеріалів справи позивачем долучені розрахунки 3% річних та розрахунки інфляційних витрат з якими суд погоджується, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1145,30 грн та інфляційних витрат в розмірі 3935,98 грн є законними, обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, а саме: основна заборгованість в розмірі 105020,48 грн, 3% річних у розмірі 1145,30 грн, а також витрат від інфляції в розмірі 3935,98 грн.

Судовий збір покладається на відповідача, згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України та становить 1651,53 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Районного комунального підприємства Старобільськвода (, місцезнаходження: 92740, Луганська обл., Старобільський район, с. Чмирівка, вул. Повітрянофлотська, буд.52 б) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання (, місцезнаходження: 91021, Луганська обл., м. Луганськ, квартал Гайового, буд. 35 А) основну заборгованість в розмірі 105020 (сто пять тисяч двадцять) грн 48 коп., 3% річних у розмірі 1145 (одна тисяча сто сорок пять) грн 30 коп., витрати від інфляції в розмірі 3935 (три тисячі девятсот тридцять пять) грн. 98 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1651 (одна тисяча пятдесят одна) грн 53 коп.

3. Видати наказ відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.07.2016.

Суддя С.В. Масловський