ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 р. Справа № 923/760/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Горголь О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс", с. Новосілки Вишгородського району Київської області

до відповідача-1 - приватного підприємства "Агропроменерго", смт. Велика

Олександрівка Херсонської області

до відповідача-2 - відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції, м. Вишгород Київської області,

до відповідача-3 - відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, м. Херсон

про стягнення 40870,99 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача-1 - представник ОСОБА_1, довіреність від 02.05.2016р.;

від відповідача-2 - не з'явився;

від відповідача-3 - не з'явився.

Українське державне підприємство по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" 19.05.2015р. звернулось до суду з позовом до приватного підприємства "Агропроменерго", до відділу державної виконавчої служби Вишгородського РУЮ та до відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Херсоні, в якому просить стягнути з приватного підприємства "Агропроменерго" на користь позивача заборгованість у розмірі 40870,99 грн., з якої: 40054,54 грн. - сума безпідставно отриманих грошових коштів та 816,45 грн. - проценти за користування чужими коштами. Судові витрати по справі позивач просить суд покласти на відповідачів.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на положення ст.ст. 16, 1212, 1214 ЦК України.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 26.08.2015р. у справі № 923/760/15 (суддя Немченко Л.М.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з приватного підприємства "Агромпроенерго" на користь Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" 32056,48 грн. безпідставно отриманих грошових коштів та судовий збір у розмірі 1432,97 грн. В решті позову до приватного підприємства "Агромпроенерго" відмовлено. Також, судом відмовлено в задоволенні позовних вимог до відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції та відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.11.2015р. рішення господарського суду від 26.08.2015р. залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.04.2016р. скасовано рішення господарського суду Херсонської області від 26.08.2015р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.11.2015р., а справу № 923/760/15 передано на новий розгляд до господарського суду Херсонської області.

Згідно постанови Вищого господарського суду України від 19.04.2016р. у справі № 923/760/15, колегія суддів касаційної інстанції дійшла до наступних висновків: "Суди дійшли до передчасного висновку про стягнення суми 32056,48 грн., яку необґрунтовано арифметично. В матеріалах справи не містяться зазначені платіжні доручення на суму 19099,87 грн.; зазначені платіжні доручення на суму 4099,87 грн.; меморіальний ордер № 15 від 23.12.2013 на суму 7998,06 грн., на які суди посилаються у своїх рішеннях.

Крім цього, суди неправильно застосували статтю 1212 Цивільного кодексу України. Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Між сторонами у справі укладено договір № 3 від 25.08.2011 про оплатне виконання робіт, а кошти, які просить позивач Українське державне підприємство по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" (боржник) стягнути, отримано відповідачем -1- Приватним підприємством "Агропроменерго" (стягувачем) як оплату виконаних за договором робіт, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення,"

Відповідно до ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Відповідно до розпорядження про призначення повторного розподілу справ №58 від 06.05.2016р., справа № 923/760/15 передана на новий розгляд судді Нікітенку С.В.

Ухвалою від 10.05.2016р. суд призначив розгляд справи на 26 травня 2016 року.

На виконання приписів ст. 111-12 ГПК України суд, ухвалами по справі від 10.05.2016р., від 26.05.2016р. та від 16.06.2016р. зобов'язав позивача надати письмові пояснення з урахуванням обставин, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 19.04.2016р. у справі № 923/760/15.

Ухвалами від 26.05.2016р. та від 16.06.2016р. суд відкладав розгляд справи у зв'язку із неподанням позивачем, відповідачем-2 та відповідачем-3 витребуваних доказів, а також необхідністю витребування у позивача нових доказів.

24 травня 2016 року відповідач-1 - "Агромпроенерго" подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, у зв'язку з необґрунтованістю. Даний відзив з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи (а.с. 141-143).

Представник позивача у судовому засіданні 16.06.2016р. заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання додаткового часу на подання нових доказів.

Ухвалою від 16.06.2016р. суд відклав розгляд справи на 05.07.2016р. та зобов'язав позивача надати суду письмові пояснення в обґрунтування позовних вимог з урахуванням обставин, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 19.04.2016р. у справі № 923/760/15, а також письмові пояснення з посиланням на докази, які підтверджують перерахування 19099,87 грн. та 4099,87 грн.

04 липня 2016 року представник позивача подав до суду заяву, в якій просить суд залишити вказану позовну заяву без розгляду. Дану заяву суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Представники позивача у судове засідання 05.07.21016р. не з'явився, витребуваних судом доказів не надав, не зважаючи на ті обставини, що у судовому засіданні 16.06.2016р. був судом повідомлений про дату, час і місце проведення наступного судового засідання по справі, а також про обов'язок надати суду письмові пояснення в обґрунтування позовних вимог з урахуванням обставин, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 19.04.2016р. у справі № 923/760/15, та письмові пояснення з посиланням на докази, які підтверджують перерахування 19099,87 грн. та 4099,87 грн.

Представники відповідачів-2, -3, у судове засідання втретє не з'явились, витребуваних судом доказів не надали, не зважаючи на ті обставини, що були судом належно повідомлені про дату, час і місце проведення судових засідань по справі.

Будь-яких письмових клопотань на день розгляду справи від позивача та відповідачів-2, -3 щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 22 ГПК України, зокрема, стосовно обов'язку сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони.

Крім того, відповідно до ст. 77 ГПК України неявка представника сторони у судове засідання може бути підставою для відкладення розгляду справи, коли з-за такої неявки неможливо розглянути певну справу.

Неявка у судове засідання представника позивача та відповідачів-2, -3 не унеможливлює розгляд справи № 923/760/15, не є підставою для відкладення її розгляду.

За таких обставин, відповідно до статті 75 ГПК України, справа розглядається без участі представника позивача та відповідачів-2, -3, за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні 05.07.2016р. позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які містяться у відзиві на позовну заяву.

Також у судовому засіданні представник відповідача-1 надав суду усні пояснення, в яких заперечив проти задоволення заяви позивача про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для її розгляду по суті, а неявка позивача у судове засідання жодним чином не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача-1, суд

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 25.08.2011р. між Херсонським обласним автомобільно-учбовим комбінатом і приватним підприємством "Агропроменерго" був укладений договір підряду №3.

У звязку з невиконанням умов вищевказаного договору підряду, приватне підприємство "Агропроменерго" звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до Херсонського обласного автомобільно-учбового комбінату заборгованості про стягнення заборгованості у розмірі 83527,29 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач у справі посилається на ті обставини, що відповідно до ухвали господарського суду Херсонської області від 11.12.2012р. у справі № 5024/1532/2012 було затверджено мирову угоду, укладену між Херсонським обласним автомобільно-учбовим комбінатом і ПП "Агропроменерго", згідно якої сторони домовляються між собою, що по даній мировій угоді відповідач відшкодовує позивачеві кошти в розмірі 68900,13 грн. - заборгованості за договором №3 від 25.08.11р. та судовий збір у розмірі 1670,55 грн., а всього 70 570,68 грн., на наступних умовах: рівними частинами, що дорівнюють сумі 11761,78 грн., протягом шести місяців із дати затвердження її господарським судом. У свою чергу позивач відмовляється від стягнення пені в сумі 5167,51 грн. та 3% річних в сумі 9459,65 грн. (а.с. 15).

Позивач також зазначає, що з метою розблокування розрахункових рахунків та відновлення роботи підприємства, 23.06.2014р. підприємство здійснило перерахування коштів до ВДВС Вишгородського РУЮ для погашення заборгованості та стверджує, що через дії ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні та ВДВС Вишгородського РУЮ, ПП "Агропроменерго" отримало грошові кошти в сумі, що значно перевищує дійсний розмір заборгованості, а саме замість 70570,68 грн. отримало 110625, 22 грн., що на 40054,54 грн. більше.

Отже, за твердженням позивача, грошові кошти у розмірі 40054,54 грн., є переплатою здійсненою при примусовому виконанні ухвали господарського суду Херсонської області від 11.12.2012р. у справі № 5024/1532/2012 про затвердження мирової угоди, за якою встановлено борг позивача перед ПП "Агропроменерго" за договором підряду №3 від 25.08.2011р., а тому за доводами позивача грошові кошти у розмірі 40054,54 грн. підлягають витребуванню від ПП "Агропроменерго", як безпідставно отримані.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги з положеннями чинного законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦКУ, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Так, приписами ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужої о незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, з детального правового аналізу ст. 1212 ЦК України вбачається, що цей вид позадоговірних зобов'язань (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) породжують такі юридичні факти, як набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Необхідною умовою для встановлення того факту, що мало місце зобов'язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави, є обов'язкова відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

З викладеного слідує, що позивач повинен довести, що мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, передбачених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити па користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Положеннями ч. 5 ст. 11 ЦК України встановлено, що у випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Отже, системний аналіз положень ч.5 ст.11, ст. 177, ч.1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин, а також судове рішення з якого виникають визначені сторонами правочину зобов'язання, є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Загальна умова ч.1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених ст. ст. 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання або з зобов'язання, що виникло з рішення суду, не є безпідставним.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо стягнення з ПП "Агропроменерго" грошових коштів у розмірі 40054,54 грн., як безпідставно отриманих, є необґрунтованою, оскільки ці кошти були перераховані ПП "Агропроменерго" на виконання договору № 3 від 25.08.2011р., шляхом виконання мирової угоди, тобто за наявності правових підстав.

Суд також звертає увагу, що грошова сума в розмірі 4099,87 грн. не може враховуватися як така, що сплачена позивачем на виконання мирової угоди затвердженої ухвалою від 11.12.2012р. у справі № 5024/1532/2012, оскільки її було сплачено до винесення вказаної ухвали господарським судом Херсонської області і на виконання договірних зобов'язань позивача перед ПП "Агропроменерго", за договором підряду №3 від 31.10.2011р., про що зазначено в графі "призначенні платежу" у платіжних дорученнях від 25.07.2012р. та від 03.09.2012р. (а.с. 24, 25).

Крім того, грошові кошти у розмірі 15000,00 грн., сплачені позивачем на рахунок ПП "Агропроменерго" відповідно до платіжних доручень від 24.12.2012р. на суму 2000,00 грн., від 25.01.213р. на суму 1000,00 грн., від 28.01.2013р. на суму 1000,00 грн., від 20.02.2013р. на суму 1000,00 грн., від 29.04.2013р. на суму 2000,00 грн., від 26.09.2013р. на суму 5000,00 грн. від 26.10.2013р. на суму 3000,00 грн., мали реквізити в графі "призначення платежу" - часткова оплата за капітальний ремонт опалення згідно договору №3 від 31.10.2011р. (а.с. 26-32).

Отже, зазначені грошові кошти надходили на рахунок ПП "Агропроменерго" на виконання умов договору №3 від 31.10.2011р, а не на виконання умов мирової угоди про розстрочку боргу позивача за договором підряду від 25.08.2011р., затвердженої ухвалою господарського суду Херсонської області від 11.12.2012р. у справі № 5024/1532/2012.

З огляду на викладене та враховуючи, що кошти у розмірі 40054,54 грн., які позивач просить стягнути з відповідача-1, сплачено останньому за наявності правових підстав, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не можуть бути стягнуті відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України, як безпідставно набуті.

Щодо вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 1816,45 грн. процентів за користування чужими коштами, яка заявлена на підставі ч.2 ст. 1214 ЦК України, то суд відмовляє у задоволенні вказаної вимоги, оскільки дана вимога є похідною від вимоги щодо стягнення суми безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 40054,54 грн., у задоволенні якої суд відмовив.

Щодо заяви позивача від 04.07.2016р. про залишення позовної заяви без розгляду, то суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Залишення позову без розгляду - це одна з форм закінчення провадження у справі без винесення судового рішення. Залишення позову без розгляду - це закінчення розгляду справи, викликане недотриманням позивачем установлених законом умов порушення і нормального розвитку судового процесу.

Як зазначено у п. 4.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

У даній заяві позивач взагалі не наводить жодних підстав, які б слугували для залишення позову без розгляду.

З огляду на викладене, оскільки у суду не має жодних правових підстав для задоволення заяви про залишення позову без розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для її розгляду по суті, а неявка позивача у судове засідання жодним чином не перешкоджає вирішенню спору, то суд відмовляє позивачу у задоволенні заяви про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги документально не підтверджені, а отже такі, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати у разі відмови у задоволенні позову, покладаються на позивача.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то з позивача на користь відповідача-1 підлягають стягненню понесені відповідачем-1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги - 2009,71 грн. (т.2 а.с. 12), а також 2192,40 грн. судового збору за подання касаційної скарги (т.2 а.с. 105, 106).

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представнику відповідача-1 про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 11.07.2016р.

Суддя С.В. Нікітенко