КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2016 р. Справа№ 910/7153/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Сітайло Л.Г.

За участю представників:

Від позивача - Павліченко С.І. (довір. №7 від 05.01.16);

Від відповідача 1 - не з'явився;

Від відповідача 2 - Фрідріх Л.Б. (довір. №КР-126 від 10.05.16);

Від відповідача 3 - Скарбарчук О.Г. ( довір. №12/01-16/1 від 12.01.16);

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лювада»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.05.2016р.

у справі № 910/7153/16 (суддя Комарова О.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лювада»

до 1. Публічного акціонерного товариства «Волинь-Цемент»

2.Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця»

3. Публічного акціонерного товариства «Дікергофф Цемент Україна»

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про визнання недійсним укладеного між відповідачем-2 та відповідачем-1, правонаступником якого є відповідач-3, договору про експлуатацію залізничної під'їзної колії при станції Здолбунів Львівської залізниці № Л/ДН-3/14/498/М/П від 03.03.2014р.

На задоволення клопотань відповідача-1 та відповідача-3, ухвалою від 17.05.2016р. провадження у справі № 910/7153/16 зупинено до розгляду Господарським судом Рівненської області справи № 918/890/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дікергофф Цемент Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лювада», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державний реєстратор реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції Мішура Вадим Васильович про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності та набрання рішенням законної сили.

Зупиняючи провадження у цій справі, суд першої інстанції виходив з пов'язаності справ № 910/7153/16 та № 918/890/14, оскільки рішення Господарського суду Рівненської області у справі № 918/890/14 впливатиме на встановлення судом обставин правомірності заявлених позивачем вимог у справі № 910/7153/16.

На підтвердження зазначеної позиції суд першої інстанції послався на те, що обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання недійним спірного договору позивач вказав на те, що цей договір укладений без згоди позивача, який є власником під'їзних залізничних колій, що підтверджується свідоцтвом про право власності № 8116108 від 17.08.2013р., виданим Реєстраційною службою Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8116265, від 17.08.2013р., а відтак для повного та всебічного розгляду даної справи необхідно встановити факт належності позивачу під'їзних залізничних колій, проте спір щодо визнання недійсними вказаних документів є предметом розгляду у справі № 918/890/14.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лювада» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.05.2016р. про зупинення провадження у справі № 910/7153/16 скасувати і передати справу № 910/7153/16 на розгляд Господарського суду міста Києва.

В апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що при винесенні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, а саме, всупереч приписам ч.1 ст.79 та п.3 ч.2 ст.86 ГПК України, не навів обґрунтовані мотиви зупинення провадження у справі, не вказав які саме обставини, що встановлюються Господарським судом Рівненької області впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у справі та не навів підстави, з яких суд не може самостійно встановити ці обставини при розгляді цієї справи, обмежившись фактичним посиланням на те, що рішення Господарського суду Рівненської області у справі № 918/890/14 впливатиме на встановлення судом обставин правомірності заявлених позивачем вимог у справі № 910/7153/16.

Також апелянт зазначив про те, що обставини щодо наявності у позивача права власності на під'їзні залізничні колії можуть бути встановлені місцевим господарським судом самостійно на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, а тому суд не мав підстав для зупинення провадження та про те, що справа № 918/890/14 не пов'язана зі справою № 910/7153/16 оскільки сам лише факт визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно не вплине на існування права власності на це майно.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2016р. розгляд апеляційної скарги призначено на 19.07.2016р.

В судове засідання апеляційного господарського суду не з'явився представник відповідача 1.

Враховуючи те, що відповідач 1 про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, явка представників сторін в судове засідання не визнана обов'язковою, про причини неявки суд не повідомив, а також враховуючи обмеженість процесуальними строками щодо розгляду апеляційних скарг на ухвали місцевого господарського суду, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представника відповідача 1.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, що явка представників сторін в судове засідання не визнана обов'язковою, а також те, що ч. 2 ст. 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, в яких апеляційну скаргу підтримав повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши додані до позовної заяви матеріали, судова колегія Київського апеляційного господарського суду встановила таке.

Предметом позову у справі є вимоги позивача про визнання недійсним укладеного між відповідачем 2 та відповідачем 1, правонаступником якого є відповідач 3, договору про експлуатацію залізничної під'їзної колії при станції Здолбунів Львівської залізниці № Л/ДН-3/14/498/М/П від 03.03.2014р. (далі Договір).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач постався на те, що Договір суперечить ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 319 ЦК України, п.77 Статуту залізниць України, п.2.1 Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, оскільки укладений без згоди позивача, який є власником під'їзних залізничних колій, що підтверджується свідоцтвом про право власності № 8116108 від 17.08.2013р., виданим Реєстраційною службою Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8116265, від 17.08.2013р.

В судовому засіданні 17.05.2016р. відповідач 1 та відповідач 3 звернулись до суду першої інстанції з клопотаннями про зупинення провадження у справі (а.с. 142-143, 145-146) в яких просили зупинити провадження у справі № 910/7153/16 до вирішення пов'язаної з нею справи № 918/890/14 Господарським судом Рівненської області.

Суд першої інстанцій дійшов висновку про обґрунтованість вказаних клопотань та ухвалою від 17.05.2016р. зупинив провадження у справі до розгляду Господарським судом Рівненської області справи № 918/890/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дікергофф Цемент Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лювада», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державний реєстратор реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції Мішура Вадим Васильович про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності та набрання рішенням законної сили, з чим колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Частина 1 ст. 79 ГПК України встановлює, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Пунктом 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» встановлено, що:

- відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК);

- під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин;

- іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом, із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов'язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи.

При цьому пов'язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що провадження у справі №910/7153/16 зупинено з тих підстав, що ця справа та справа № 918/890/14 є пов'язаними, оскільки обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання недійним спірного договору позивач вказав на те, що цей договір укладений без згоди позивача, який є власником під'їзних залізничних колій, що підтверджується свідоцтвом про право власності № 8116108 від 17.08.2013р., виданим Реєстраційною службою Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8116265, від 17.08.2013р., а відтак для повного та всебічного розгляду даної справи необхідно встановити факт належності позивачу під'їзних залізничних колій, однак спір щодо визнання недійсними документів які підтверджують право власності позивача на спірні колії є предметом розгляду у справі № 918/890/14.

Проте, на думку колегії суддів, при вирішенні спору у цій справі суд першої інстанції в межах наданих йому повноважень та враховуючи предмет спору , може та повинен самостійно встановити чи є позивач власником спірних під'їзних колій, тому колегія суддів вважає помилковими висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для зупинення провадження у цій справі до розгляду Господарським судом Рівненської області справи № 918/890/14 та набрання рішенням законної сили.

Згідно з ч.7 ст.106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Згідно зі ст.104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції мале місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та неправильне застосування норм процесуального права, а відтак, ухвала Господарського суду міста Києва від 17.05.2016р. у справі № 910/7153/16 підлягає скасуванню з прийняттям судом апеляційної інстанції рішення за результатами розгляду клопотань Публічного акціонерного товариства «Волинь-Цемент» та Публічного акціонерного товариства «Дікергофф Цемент Україна» про зупинення провадження у цій справі до вирішення пов'язаної з нею справи № 918/890/14 Господарським судом Рівненської області, яким відмовляється в їх задоволенні.

Враховуючи вимоги, які викладені в апеляційній скарзі, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Лювада» підлягає задоволенню.

Згідно з п. 4.8. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111 13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Отже, питання про розподіл судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Лювада» за подачу цієї апеляційної скарги має бути вирішено судом першої інстанції за результатами вирішення спору сторін по суті.

Керуючись ст. ст. 79, 101-103, 105-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лювада» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.05.2016р. у справі № 910/7153/16 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва 17.05.2016р. у справі № 910/7153/16 скасувати.

3. Відмовити у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Волинь-Цемент» про зупинення провадження у цій справі до вирішення пов'язаної з нею справи № 918/890/14 Господарським судом Рівненської області.

4. Відмовити у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Дікергофф Цемент Україна» про зупинення провадження у цій справі до вирішення пов'язаної з нею справи № 918/890/14 Господарським судом Рівненської області.

5. Справу № 910/7153/16 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді О.М. Баранець

Л.Г. Сітайло