ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.07.16р. Справа № 904/4504/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністью "Оптімус Плюс", м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Дочірнього підприємства "Вільногірський елеватор" Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопром", м. Вільногірськ, Дніпропетровська обл.

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопром", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості в сумі 22 356 642 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

Від позивача:Комарницька А.С., дов. б/н від 11.01.16 р., представник

Від відповідача-1: не з'явився;

Від відповідача-2: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптімус Плюс» звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про солідарне стягнення з відповідачів 21 746 915, 40 грн., що складають суму збитків.

14.06.16 р. від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач посилаючись на те, що згідно отриманої довідки Дніпропетровської торгово-промислової палати станом на 02.06.16 р. ціна соняшника складає 10 900 - 11 300 грн.-т., останній збільшує суму збитків, пред'явлену до стягнення, до 22 356 642 грн.

Зазначена вище заява прийнята господарським судом до розгляду.

Перший відповідач відзив на позовну заяву не надав, представник останнього в судовому засіданні 24.06.2016 р. заявляв клопотання про відкладення розгляду справи для можливості його виготовлення.

В наданих першим відповідачем письмових поясненнях, останній посилається на те, що позивачем не доведено факт втрати зерна, яке передано позивачем на зберігання, а тому вимоги щодо стягнення збитків, перший відповідач вважає необґрунтованими.

Крім того, перший відповідач, заперечуючи проти задоволення вимог позивача, посилається на те, що у позивача існує заборгованість за зберігання зерна перед першим відповідачем.

Другий відповідач письмовий відзив на позовну заяву не надав.

У судових засіданнях за клопотанням першого відповідача здійснюється фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні 21.06.16 р. оголошувалась перерва до 29.06.16 р.

29.06.16 р. в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2014 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптімус Плюс» (позивач; поклажодавець) та Дочірнім підприємством «Вільногірський елеватор» Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернопром» (перший відповідач; зерновий склад) укладено Договір складського зберігання зерна № 37 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. вище зазначеного Договору, поклажодавець за умовами Договору зобов'язується передати, а зерновий склад зобов'язується прийняти на зберігання зернові, зернобобові та олійні культури врожаю 2014 року та в установлений строку повернути їх поклажедавцю або особі, зазначеній ним як одержувач, відповідно до якісних показників, передбачених Договором.

На виконання умов Договору, першим відповідачем прийнято на зберігання зерно -соняшнику врожаю 2014 року в кількості 2 032 т. 322 кг., що підтверджується складськими квитанціями № 738 від 16.09.2014 р., № 822 від 02.10.2014 р., № 928 від 24.11.2014 р., копії яких залучені до матеріалів справи (а.с. 23-25).

Зазначене вище зерно належить позивачу та придбано останнім на підставі Договорів купівлі продажу № 53748 від 16.09.2014 р., № 54922 від 02.10.2014 р., № РА-106 від 24.11.2014 р., шляхом переоформлення соняшнику, який на момент поставки вже зберігався на зерновому складі першого відповідача.

Згідно п. 1.3. Договору, зерно, що доставляється на зберігання зерновому складу згідно із договором, є власністю Поклажодавця. Зерновий склад не має права продавати або будь-яким іншим чином розпоряджатися Зерном поклажодавця, яке знаходиться у нього на зберіганні, до закінчення строку зберігання передбаченого Договором.

Зерно передається на зберігання протягом строку дії Договору за умови зберігання «до запитання», але не пізніше, ніж до 31 травня 2015 року. Строк зберігання зерна рахується календарним днем (п. 1.5.2.).

Відповідно до п. 3.1. Договору, приймання зерна здійснюється із вимогами Інструкції, діючими державними стандартами для кожного конкретного виду зерна, але не гірше обмежувальних кондицій, встановлених для соняшника: вологість - більше 15%, сміттєва домішка - більше 10%, олійна домішка - більше 15% ( з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 01.09.2014 р.).

Згідно п. 5.16 Договору, поклажодавець має право проводити перевірку умов зберігання зерна.

11.03.15 р. листом № 276 позивач звернувся до першого відповідача із вимогою забезпечити допуск представника поклажодавця до зерносховища для огляду місця зберігання зерна, який отриманий представником першого відповідача 13.03.15 р. (а.с. 26).

Крім того, 11.03.15 р. позивач звернувся до першого відповідача із вимогою 16.03.15 р. здійснити відвантаження соняшнику в кількості 2 032, 422 тон, який знаходиться на зберіганні згідно складських квитанцій № 738 від 16.09.2014 р., № 822 від 02.10.2014 р., № 928 від 24.11.2014 р.

Зазначена вище вимога отримана першим відповідачем 13.03.15 р. (а.с. 27), проте, в зазначений строк соняшник відвантажений не був.

Звертаючись із даним позовом, позивач посилається на те, що перший відповідач відвантаження соняшнику не здійснив, представника позивача для огляду зерносховища не допустив. Крім того, позивач зазначає, що директор зерносховища повідомив про відсутність зерна та запропонував почекати нового врожаю для покриття нестачі.

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути збитки в сумі 22 356 642 грн., які завдані нестачею зерна, переданого на зберігання.

Позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.942 Цивільного кодексу України, зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Частиною першою ст. 944 Цивільного кодексу України передбачено, що зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі.

Вказане вище передбачено сторонами і в договорі, а саме п. 1.3, який передбачає, що Зерновий склад не має права розпоряджатися зерном Поклажодавця.

Зберігач, відповідно ч.1 ст. 949 Цивільного кодексу України, зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Відповідно до п. 3.8. Договору, за 10 днів до передбачуваної дати відвантаження Зерна Поклажодавець подає письмову заяву (лист-клопотання), в якій повинно зазначатись найменування культури, її кількість, якість за класом, група згідно зі стандартами, вид транспорту, залізнична станція призначення, реквізити одержувача, дата відвантаження.

Зерно вважається відвантаженим Зерновим складом з моменту видання товарно-транспортної накладної (п. 3.13. Договору).

Як вже зазначено вище, строк зберігання зерна відповідно до умов Договору закінчився 31 травня 2015 р., позивач 13.03.15 р. звернувся із вимогою про відвантаження соняшника.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Доказів, які б свідчили про здійснення відвантаження соняшнику згідно заявки позивача, першим відповідачем суду надано не було.

Як і не було надано доказів, які б свідчили про схоронність зерна соняшника в кількості 2 032, 422 тон, та знаходження його на зерносховищі.

Відповідно до п. 7.2. Договору, зерновий склад несе відповідальність перед ТОВ «Оптімус Плюс» за збереження прийнятого на зберігання зерна, а в разі невиконання або неналежного виконання умов Договору, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п.7.1. Договору).

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодовувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна , а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються на підставі доказів.

При цьому, в силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на те, що строк зберігання зерна відповідно до умов Договору закінчився, доказів його повернення поклажедавцю перший відповідач не надав, суд приходить до висновку про те, що позивачу завдані збитки внаслідок втрати зерна, переданого на зберігання.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Зерно та ринок зерна в Україні" збитки, завдані поклажодавцеві втратою зерна, відшкодовуються зерновим складом - у розмірі вартості втраченого зерна.

Згідно ст.ст. 950, 951 Цивільного кодексу України, за втрату речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Збитки, завдані поклажодавцеві втратою речі, відшкодовуються зберігачем, зокрема у разі втрати речі - у розмірі її вартості.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума збитків складає 22 356 642 грн. (2 032, 422 тонн соняшнику х 11 000 грн. за 1 тонну = 22 356 642 грн.).

16.03.15 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптімус Плюс» (позивач; кредитор) та Дочірнім підприємством «Вільногірський елеватор» Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернопром» (перший відповідач, боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю «Зернопром» (другий відповідач; поручитель), Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрія Приднепров'я» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агрпостеп» укладено Договір поруки № 1, відповідно до п. 1.1. якого в порядку на умовах, визначених Договором, Поручителі солідарно поручаються перед Кредитором за виконання Боржником обов'язку щодо повернення зі зберігання товару (насіння соняшнику) в кількості 2 032 т. 422 кг. у строки та на інших умовах відповідно до умов Договору складського зберігання зерна № 37 від 01.09.2014 р.

Строк виконання за Основним договором - не пізніше 31 травня 2015 р. (п. 2.2. Договору поруки).

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Стаття 553 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно п. 4.1. Договору поруки, в разі невиконання або неналежного виконання Боржником свого обов'язку, передбаченого Основним договором, Кредитор зобов'язаний надіслати письмову вимогу про виконання обов'язку кожному з поручителів.

Відповідно до п. 4.2. Договору поруки, поручителі зобов'язуються солідарно за письмовою вимогою Кредитора виконати зобов'язання Боржника, визначені Основним договором, або відшкодувати збитки протягом 7 банківських днів з моменту отримання зазначеної вимоги.

Листом № 665 від 20.10.15 р. позивач звернувся із вимогою до поручителів про здійснення відвантаження соняшнику, яка отримана другим відповідачем 23.10.15 р. (а.с. 31-33).

Доказів виконання зобов'язань за Договором поруки, другий відповідач, на момент розгляду спору не надав.

З огляду на вище викладене, вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів збитків в сумі 22 356 642 грн., слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення першого відповідача не заслуговують на увагу, оскільки, в порушення ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, останнім не надано доказів, як б спростовували обставини, викладені у позові, та які б свідчили про збереження переданого позивачем на зберігання зерна.

Керуючись ст. 22, 526, 546, 553, 554, 950, 951 Цивільного кодексу України, 224 Господарського кодексу України, ст. 34 Закону України "Зерно та ринок зерна в Україні", ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Стягнути солідарно з Дочірнього підприємства «Вільногірський елеватор» Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернопром» (51700, Дніпропетровська обл., м. Вільногірськ, вул. Привокзальна, 1 А, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернопром» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, буд. 78В, кв. 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімус Плюс» (49033, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 122, корпус Е-5, кім. 17, ) 22 356 642 (двадцять два мільйони триста п'ятдесят шість тисяч шістсот сорок дві гривні) збитків, 206 700 (двісті шість тисяч сімсот гривень) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 15.07.16 р.

Суддя І.Ф. Мельниченко