РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2016Справа №910/9477/16

За позовом комунального підприємства "Печерськсервіс"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Аладін-2013"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради(Київської міської державної адміністрації)

про стягнення заборгованості, розірвання договору та зобов'язання вчинити дії

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - Рижкова Л.Є.(дов. від 01.02.2016)

Від відповідача: Оксененко В.П.(дов. від 21.06.2016)

Новобранець Т.В.(дов. від 23.06.2016)

Від третьої особи Ваховська І.Б.(дов. від 27.04.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості, у зв"язку з неналежним виконанням умов договору оренди № 2050 від 20.10.2015 у розмірі 38 884,03 грн. та розірвання договору оренди № 2050 від 20.10.2015.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 30.05.2016 порушено провадження у справі №910/9477/16, призначено до розгляду на 16.06.2016 та залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради(Київської міської державної адміністрації).

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання 16.06.2016 не з'явилися, витребувані судом докази не подали, причин неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

В судове засідання 16.06.2016 прибув представник позивача та дав пояснення по справі.

Розгляд справи відкладено на 30.06.2016.

30.06.2016 в судовому засіданні оголошено перерву на 07.07.2016 для подання додаткових доказів по справі.

В судове засідання 07.07.2016 прибули представники позивача, відповідача, третьої особи, дали пояснення по справі.

Позивач та третя особа позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, третьої особи, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до розпорядження Печерської районної в місті Києві ради від 03.08.2010 за №222-р "Про тимчасове перезакріплення з КП "Плодоовочі" на КП "Печерськблагоустрій" нежилих приміщень, що розташовані на Військовому проїзді, 1" нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: м. Київ, Військовий проїзд, 1, були закріплені на праві господарського відання за КП "Печерськблагоустрій" та передані йому на баланс по акту ОЗ-1 від 06.08.2010.

Рішеннями Київської міської ради від 27.10.2011 за №405/6621 "Про деякі питання діяльності комунальних підприємств,установ,організацій,що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та передаються до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації" та від 20.09.2012 за № 37/8321 "Про деякі питання діяльності комунального підприємства по благоустрою Печерського району міста Києва "Печерськблагоустрій", що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва" комунальне підприємство "Печерськблагоустрій" було перейменовано на комунальне підприємство "Печерськсервіс" та віднесено до сфери управління виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

20.10.2015 між Департаментом комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації (Орендодавцем) та ТОВ "Аладін-2013" (Орендарем), а також КП "Печерськсервіс" (Підприємство, балансоутримувач) було укладено договір за № 2050 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі - Договір).

У відповідності до умов вищевказаного договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в орендне користування нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, площею 176,40 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Військовий проїзд, 1, літера "Ж" корпус 6, для розміщення складу (п.п. 1.1, 2.1. Договору).

На виконання умов Договору, 20.10.2015 між Орендарем, Орендодавцем та Балансоутримувачем було підписано та скріплено печатками сторін Акт прийому-передачі нежитлового приміщення площею 176,40 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Військовий проїзд, 1, літера "Ж" корпус 6.

Положеннями п. 3.1 Договору визначено, що Орендна плата визначена на підставі методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21 квітня 2015 року № 415/1280, і становить без ПДВ: сорок п'ять грн. 27 коп. за 1 кв. м орендованої площі, що в цілому складає за базовий місяць розрахунку серпень 2015р. сім тисяч дев'ятсот двадцять три грн.

Згідно п. 11 рішення Київської міської ради від 21 квітня 2015 року № 415/1280 місячна орендна плата у розмірі 50% від встановленого обсягу становить 3961 грн. 66 коп. та нараховується починаючи з 20 жовтня 2015 року по 14 липня 2016 року.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції, опублікований у поточному місяці (п. 3.2 Договору).

За приписами п. 3.5. Договору, додатково до орендної плати, компенсації витрат підприємства та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою, компенсацією витрат підприємства та компенсацією витрат підприємства за користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. З.6., 3.7 Договору, орендна плата та компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою сплачується Орендарем на рахунок Підприємства-балансоутримувача, починаючи з дати підписання Акту приймання-передачі,незалежно від наслідків господарської діяльності Орендаря щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця.

Як свідчать матеріали справи, станом на 16.05.2016 відповідач в порушення покладеного на нього законом та Договором обов'язку по сплаті орендної плати за користування приміщенням в повному обсязі не виконав, в зв'язку з чим, у останнього перед позивачем виникла заборгованість по орендній платі в сумі 24 450 грн. 96 коп.(листопад-грудень 2015р, лютий,квітень,травень 2016р.) та за користування земельною ділянкою у розмірі 10909 грн. 46 коп. в період листопад 2015р., лютий, квітень, травень 2016р. (відповідно до поданого обґрунтованого розрахунку).

У зв'язку з чим 10.03.2016 позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу про сплату боргу (вих. № 08-12), яка відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

Даними діями відповідач порушує взяті на себе зобов'язання за вказаним договором.

З приводу твердження відповідача про неможливість використання орендарем орендованого приміщення, суд зазначає,що у відповідності до п.2 ст.28 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" Орендар може зажадати повернення орендованого майна з будь-якого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні ним, відшкодування шкоди, завданої майну громадянами і юридичними особами, включаючи орендодавця.

Звільнення від орендної плати чи її зменшення може проводитись тільки з обставини, з якими пов'язується істотне зменшення можливості користування майном або неможливість його використання протягом певного часу, та повинні бути об'єктивними,обґрунтованими та доведеними в установленому порядку.

Тобто наймач звільняється від внесення плати за певний період часу, якщо протягом нього існували обставини непереборної сили, які унеможливили використання майна.

Відповідач у відзиві вказує на те, що листом від 21.03.2016 за №25(після 5 місяців фактичного та безперешкодного користуванням приміщенням)він повідомляв позивача про неможливість проведення саме ремонтних робіт в орендованому приміщені з причин розміщення автомобільної техніки на прилеглій території.

Проте, судом встановлено, що обґрунтованих звернень відповідача до позивача, з приводу неможливості використання приміщення, за весь період договору оренди не надходило.

У зв'язку з чим, обґрунтованих доказів існування обставин, які б унеможливлювали використання орендованого майна відповідачем не надано.

Внаслідок укладення договору оренди, між сторонами, згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов'язки. Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно умов ч.1 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор -прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст.. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона(орендодавець) передає другій стороні(орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частина перша статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлює для орендаря обов'язок за користування об'єктом оренди вносити орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано, що відповідач має перед позивачем заборгованість зі сплати орендної плати по договору у розмірі 24 450,96 грн. та заборгованість з компенсації витрат за користування земельною ділянкою в сумі 10 909,46 грн.

Відповідач не надав суду доказів, які підтверджують відсутність у нього заборгованості зі сплати ним зазначених сум.

Отже, факт порушення відповідачем договірних зобов'язань судом встановлено.

За таких обставин, суд вимоги позивача в частині стягнення основного боргу зі сплати орендної плати у розмірі 24 450,96 грн. та заборгованості з компенсації витрат за користування земельною ділянкою в сумі 10 909,46 грн. вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та стягненню з відповідача.

Оскільки факт невиконання та прострочення грошового зобов'язання відповідачем є доведеним, у позивача є всі правові підстави вимагати стягнення з відповідача передбаченої договором пені.

Відповідно до п. 6.2 договору, за несвоєчасну та не в повному обсязі сплату орендної плати та інших платежів на користь Підприємства-балансоутримувача орендар сплачує на користь Підприємства-балансоутримувача пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних та інших платежів за кожен день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 599 Цивільного Кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.4 ст. 549 ЦК України).

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки відповідач не оплатив надані послуги, то позивач нарахував відповідачеві пеню, яка складає 2581,57 грн.

Проте суд не погоджується з цим розміром пені у зв'язку з наступним:

Згідно з п. 3.1. договору за користування об'єктом оренди Орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва, та становить (базовий місяць розрахунку серпень) 7923,33 грн. (без ПДВ).

Згідно пункту 11 рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 визначений Методикою розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, застосовуються у розмірі 50% встановленого обсягу та становить: 3961,66 грн.

Відповідно до п. 3.2. Договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Водночас п. 2.6. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» проценти на суму неустойки не нараховуються в силу прямої заборони законом такого нарахування (частина друга статті 550 ЦК України), тому що неустойка не є коштами, за користування якими здійснюється нарахування процентів річних згідно із законом.

Згідно з п. 3.3. вказаної Постанови Пленуму на суму інфляційних нарахувань не нараховуються проценти.

При цьому, відповідно до п. 4.1. зазначеної Постанови, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, розрахунок пені, 3% річних та інфляційних зроблений позивачем неправильно, оскільки базою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних є орендна плата без урахування інфляційних, які відповідач сплачує в сумі орендної плати за кожен місяць відповідно до п. 3.2. Договору.

У зв'язку з наведеним судом самостійно здійснено розрахунок пені.

Сумою для розрахунку є сума 3961,66 грн. за кожен місяць заборгованості, а періоди нарахування пені - як зазначено позивачем у розрахунку, оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
3961.6616.11.2015 - 17.12.20153222.0000 %0.121 %152.82
3961.6618.12.2015 - 28.01.20164222.0000 %0.121 %200.58
3961.6629.01.2016 - 03.03.20163522.0000 %0.120 %166.69
3961.6604.03.2016 - 21.04.20164922.0000 %0.120 %233.37
3961.6622.04.2016 - 15.05.20162419.0000 %0.104 %98.72

Таким чином, загальна сума пені за несплату орендної плати за листопад складає 852,18 грн.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
3961.6616.12.2015 - 17.12.2015222.0000 %0.121 %9.55
3961.6618.12.2015 - 28.01.20164222.0000 %0.121 %200.58
3961.6629.01.2016 - 03.03.20163522.0000 %0.120 %166.69
3961.6604.03.2016 - 21.04.20164922.0000 %0.120 %233.37
3961.6622.04.2016 - 15.05.20162419.0000 %0.104 %98.72

Таким чином, загальна сума пені за несплату орендної плати за грудень складає 708,91 грн.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
3961.6616.02.2016 - 03.03.20161722.0000 %0.120 %80.97
3961.6604.03.2016 - 21.04.20164922.0000 %0.120 %233.37
3961.6622.04.2016 - 15.05.20162419.0000 %0.104 %98.72
Таким чином, загальна сума пені за несплату орендної плати за лютий складає 413,05 грн.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
3961.6616.04.2016 - 21.04.2016622.0000 %0.120 %*28.58
3961.6622.04.2016 - 15.05.20162419.0000 %0.104 %*98.72
Таким чином, загальна сума пені за несплату орендної плати за квітень складає 127,29 грн.

Загальна сума пені за кожен місяць прострочення складає 2 101,43 грн., саме в цій сумі суд і задовольняє позовні вимоги про стягнення пені з відповідача.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 191,68 грн. та інфляційні збитки в сумі 750,36 грн.

Аналогічно розрахунку пені, суд розрахував інфляційні збитки:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
16.11.2015 - 20.05.20163961.661.059233.544195.20

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
16.12.2015 - 20.05.20163961.661.052204.384166.04

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
16.02.2016 - 20.05.20163961.661.046183.804145.46

Таким чином, інфляційні збитки складають 621,72 грн.

Аналогічно розрахунку пені, суд розрахував 3% річних:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
3961.6616.11.2015 - 20.05.20161873 %60.89

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
3961.6616.12.2015 - 20.05.20161573 %51.12

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
3961.6616.02.2016 - 20.05.2016953 %30.93

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
3961.6616.04.2016 - 20.05.2016353 %11.40

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
3961.6616.05.2016 - 20.05.201653 %1.63

Таким чином, загальна сума 3% річних складає 155,97 грн.

Згідно із ст. 599 Цивільного Кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

У зв'язку з наведеним суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних збитків частково в сумі 621,72 грн. та 3% річних - в сумі 155,97 грн.

Що стосується вимог позивача про розірвання договору та передачу приміщення за актом приймання-передачі позивачу, то суд зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи сторонами договору від 20.10.2015 за № 2050 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду є товариство з обмеженою відповідальністю "Аладін-2013" та Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради(Київської міської державної адміністрації).

При цьому, в Договорі жодним чином не зазначено, що Комунальне підприємство «Печерськсервіс» є третьою Стороною чи виступає разом з Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ряди (Київської міської державної адміністрації) як одна Сторона.

Водночас у Договорі, позивача - Комунальне підприємство «Печерськсервіс» визначено як «Підприємство-Балансоутримувач», а отже позивач має права та обов'язки за Договором лише ті, що стосуються прав та обов'язків зазначеного у тексті Договору Підприємства-Балансоутримувача.

Як вбачається з тексту Договору, зокрема п. 9.6., право на дострокове розірвання Договору за рішенням суду у разі невиконання Сторонами своїх зобов'язань, має лише Сторона, а Сторонами Договору є тільки Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Аладін-2013».

Наведена правова позиція підтверджується також позицією Вищого господарського суду України, викладеної у Постанові Пленуму від 29.05.2013 № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», де у п. 5.1. зазначено наступне: «Вирішуючи питання щодо дострокового розірвання договору оренди у зв'язку з несплатою орендарем (наймачем) платежів, господарським судам слід враховувати таке.

Законом (частина третя статті 291 ГК України, частина друга статті 651, стаття 783 ЦК України) передбачено можливість розірвання договору найму (оренди) за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, а статтею 782 ЦК України - право наймодавця на односторонню відмову від такого договору у разі невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Відповідне право наймодавця на відмову від договору не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою щодо розірвання договору у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо має місце істотне порушення умов договору».

Таким чином, з огляду на наведене, у Комунального підприємства «Печерськсервіс» права на розірвання Договору немає, а отже заявлена вимога про розірвання Договору є такою, що задоволенню не підлягає. Непідлягає задоволенню і позовна вимога про передачу приміщення за актом приймання-передачі позивачу, оскільки вона є похідною від вимоги про розірвання договору.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача стягуються понесені позивачем витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги комунального підприємства "Печерськсервіс" задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Аладін-2013" (01103, м. Київ, вул. Військовий проїзд, буд.1, ) на користь комунального підприємства "Печерськсервіс" (01103, м. Київ, вул. Військовий проїзд, буд.1, ) заборгованість по орендній платі в сумі 24 450(двадцять чотири тисячі чотириста п'ятдесят) грн. 96 коп., заборгованість з компенсації витрат за користування земельною ділянкою в сумі 10 909(десять тисяч дев'ятсот дев'ять) грн. 46 коп., пеню в сумі 2 101(дві тисячі сто одна) грн. 43 коп., 3% річних в сумі 155(сто п'ятдесят п'ять) грн. 97 коп., інфляційні збитки в сумі 621(шістсот двадцять одна) грн. 72 коп. та судовий збір в розмірі 1355(одна тисяча триста п'ятдесят п'ять) грн. 13 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

6. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення -13.07.2016