ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 р. Справа № 909/512/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В., секретар судового засідання Мартиненко І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Івано-Франківської обласної організації спілки наукових та інженерних об'єднань України, вул. С. Бандери, 1, м. Івано-Франківськ, 76014,

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Олафсон", площа Ринок, 7, м.Івано-Франківськ, 76018,

про стягнення 4807 грн,

за участю:

від позивача: представник ОСОБА_1, паспорт СС109431 від 07.08.1996, витяг з ЄДРЮОФОП від 17.06.2016,

від відповідача представники не з'явились,

встановив:

Івано-Франківською обласною організацією спілки наукових та інженерних об'єднань України заявлено позов до товариства з обмеженою відповідальністю "Олафсон" про стягнення 4807 грн.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що 01.01.2014 між позивачем та ТОВ "Олафсон" укладено угоду №16, відповідно до якої сторони зобов'язуються спільно діяти у вирішенні міжгалузевих науково-технічних проблем, впроваджувати досягнення науки та техніки у виробництво, проводити спільні науково-технічні та інші заходи, спрямовані на виконання статутних завдань. Вказує, що відповідно до п. 2.2 даної угоди відповідач зобов'язався сплачувати безповоротний членський внесок у розмірі 200 грн за місяць, який підлягає індексації відповідно до офіційно встановленого індексу інфляції. В порушення умов даного договору відповідач не здійснював відповідної оплати, а тому нарахував за період з березня 2015 року по квітень 2015 року включно заборгованість у розмірі 2800 грн по внесках та 2007 грн інфляційних. Свою позицію обґрунтовує положеннями ст.ст. 174, 175, 193 ГК України, ст.ст. 526, 530, 614 ЦК України.

Аналогічні пояснення представник позивача надав в судовому засіданні.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ухвалами суду від 21.06.2016, від 05.07.2016.

Слід зазначити, що відповідно до п. 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20.02.2013, на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата. Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Особи, які беруть участь у розгляді справи, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві. Адреса відповідача, вказана в позовній заяві, підтверджується спеціальним витягом з ЄДРЮОФОП, сформованим за електронним запитом господарського суду від 18.07.2016.

Як зазначено в листі ВГСУ №01-8/1228 від 02.06.2006 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені в доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році", до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, то примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення судом певних процесуальних дій.

Таким чином, суд належним чином повідомив відповідача про час і місце розгляду даної справи.

За таких обставин згідно з ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе прийняти рішення за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, суд встановив наступне.

01.01.2014 між Івано-Франківською обласною організацією спілки наукових та інженерних об'єднань України (надалі Івано-Франківська облорганізація СНІО) та товариством з обмеженою відповідальністю "Олафсон" укладено договір №16 про взаємовідносини, відповідно до п. 1.1 якого сторони зобов'язалися спільно діяти у вирішенні міжгалузевих науково-технічних проблем, впроваджувати досягнення науки і техніки у виробництво, проводити спільні науково-технічні та інші заходи, спрямовані на виконання статутних завдань.

До обов'язків ТОВ Олафсон віднесено, зокрема, сплачувати Івано-Франківській облорганізації СНІО безповоротний членський внесок у розмірі 200 грн за місяць. Членський внесок за цією угодою підлягає індексації відповідно до офіційно встановленого та оприлюдненого Держкомстатом України індексу інфляції (п. 2.2).

Відповідно до п. 3.1 угода вступає в силу з моменту її підписання сторонами і діє до 01.01.2015. Якщо після закінчення терміну дії угоди жодна із сторін не заявила письмово про розірвання, угода вважається продовженою на тих же умовах (п. 3.2).

Зважаючи на те, що відповідачем з березня 2015 року не здійснювались вказані платежі, позивач надіслав останньому претензію від 10.03.2016 про розірвання договору та стягнення заборгованості. Надсилання даної претензії підтверджується описом вкладення до листа, а її отримання представником ТОВ "Олафсон" 18.03.2016 підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

У даній претензії міститься вимога погасити заборгованість по договору №16 у розмірі 4084 грн, яка нараховані за період з березня 2015 року по лютий 2016 року включно.

При вирішенні даного спору суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому ч. 2 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи те, що договором не визначено строк виконання відповідачем зобов'язання щодо здійснення платежів, то строк його виконання виникає після пред'явлення вимоги (претензії).

Позивачем було надіслано ТОВ Олафсон претензію про стягнення заборгованості від 10.03.2016. Отримання вказаної претензії з додатками відповідачем підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, з якого вбачається, що 18.03.2016 представник відповідача отримав вищевказані документи. Однак, протягом семи днів не виконав дані грошові зобов'язання.

В матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують оплату відповідачем заборгованості у заявленому позивачем періоді, а тому вимога про стягнення з ТОВ Олафсон 4084 грн за період з березня 2015 року по лютий 2016 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

В той же час, оскільки договором не визначено строк виконання зобов'язання щодо сплати членських внесків, обов'язок відповідача сплатити заявлену заборгованість за березень та квітень 2016 року на момент подання позову не виник, оскільки відповідна вимога (претензія) позивачем не надсилалася.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з ст. 49 ГПК України судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 8, 124 Конституції України, ст. 43, 49, ст. 82 - ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позов Івано-Франківської обласної організації спілки наукових та інженерних об'єднань України до товариства з обмеженою відповідальністю "Олафсон" про стягнення 4807 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Олафсон" в користь Івано-Франківської обласної організації спілки наукових та інженерних об'єднань України 4084 грн (чотири тисячі вісімдесят чотири гривні) заборгованості та 1170,74 грн (одну тисячу сто сімдесят гривень сімдесят чотири копійки) сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.07.16

Суддя Малєєва О. В.