РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2016Справа №910/9355/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі

розглянувши справу № 910/9355/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТОВА КОМПАНІЯ МАГНІТ»;

до товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕС ТЕХНО»;

про стягнення 2 547 411,50 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Шкундра Є.О., довіреність б/н від 02.06.2016р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТОВА КОМПАНІЯ МАГНІТ» (надалі - позивач) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕС ТЕХНО» (надалі - відповідач) про стягнення 2 547 411,50 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору поставки № 14М-1201 від 01.12.2014р. у визначений строк не розрахувався за одержаний товар, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 2 547 411,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2016р. порушено провадження у справі № 910/9355/16 та призначено її розгляд на 09.06.2016р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2016р. розгляд справи було відкладено на 07.07.2016р., у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача.

Присутній у судовому засіданні 07.07.2016р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання вдруге не з'явився, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі від 24.05.2016р. не виконав, письмовий відзив на позов не подав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про порушення провадження у справі від 24.05.2016р. та ухвалу від 09.06.2016р. було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, та міститься у відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2013р. між позивачем (за договором - постачальник) та відповідачем (за договором - покупець) було укладено договір № 14М-1201, у відповідності з п.п. 1.1. якого постачальник протягом строку дії цього договору зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) покупцеві товар (товари) на умовах згідно даного договору, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму на умовах згідно цього договору.

У відповідності з умовами п.2.1. договору сторони визначили, що поставка товарів за договором поставки буде здійснюватися позивачем на користь відповідача на умовах DDP, згідно Правил 1НКОТЕРМС-2010, але з урахуванням внутрішньодержавного характеру поставки та умов цього договору.

Умовами пункту 3.4. договору сторони визначили, що товар вважається поставленим належної кількості та якості з моменту підписання Сторонами відповідної видаткової накладної.

У відповідності з умовами п.9.1. договору, цей договір набуває чинності з дати його укладення сторонами (підписання обома сторонами та проставляння печаток сторін) і діє по « 31» грудня 2015 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов'язань Сторін.

Умовами п. 9.2. договору передбачено, в зв'язку з закінченням строку дії цього договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається подовженим на невизначений строк, але кожна із сторін має право припинити його дію, письмово попередивши про це не пізніше ніж за 30 календарних днів до бажаної дати розірвання договору.

Як встановлено судом, на виконання умов договору позивач за відповідними видатковими накладними, копії яких залучені до матеріалів справи, а оригінали було оглянуто в судовому засіданні, поставив відповідачу товар на загальну суму 2 547 903,00 грн.

Також факт поставки товару підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними.

Відповідно до п.6.3 договору, відповідач зобов'язаний сплатити повну вартість партії товару протягом 35 (тридцяти п'яти) календарних днів з дати здійснення поставки (передачі товару відповідачу), з урахуванням умов п.6.5. цього договору поставки та інших положень договору.

В порушення взятих на себе зобов'язань відповідач повну вартість отриманого товару на суму 2 547 411,50 грн. позивачу не оплатив.

Станом на 21.02.2016р. актом звірки взаєморозрахунків сторонами визначено заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар у сумі 2 547 411,50 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар становить 2 547 411,50 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши умови дилерського договору № 80/D від 01.01.2014р., судом встановлено, що даний договір має цивільно-правову природу договору поставки.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На час розгляду спору в господарському суді відповідачем не заперечений факт отримання товару за представленими накладними та не надано доказів повної оплати або повернення переданого товару на суму 2 547 411,50 грн., відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 2 547 411,50 грн. підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕС ТЕХНО» (03110, м. Київ, вул. О. Пироговського, 19, корп.. 6; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТОВА КОМПАНІЯ МАГНІТ» (49100, м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, 1-М, к. 329; ) суму основного боргу в розмірі 2 547 411 грн. 50 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 38 211 грн. 17 коп. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 12.07.2016р.

Суддя А.І. Привалов