РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2016Справа №910/7962/16

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСО"

До Міністерство оборони України

Про зобов'язання вчинити дії

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Музика М.В. - представник

Від відповідача Кривошея Д.А. - представник

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСО" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Міністерство оборони України про зобов'язання вчинити дії

Ухвалою суду від 29.04.2016 за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 910/7962 /16 та призначено розгляд справи на 20.05.2016.

В судове засідання 20.05.2016 представник позивача з?явився , підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 20.05.2016 представник відповідача не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, вимогу ухвали суду не виконав.

Ухвалою суду від 20.05.2016 відкладено розгляд справи на 29.06.2016.

В судовому засіданні 29.06.2016 представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 29.06.2016 оголошено перерву до 06.07..2016.

30.06.2016 відділом діловодства суду від представника позивача отримано додаткові документи по справі.

05.07.2016 відділом діловодства суду від представника позивача отримано додаткові документи по справі.

В судове засідання 06.07.2016 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 29.06.2016 представник відповідача з'явився, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 29.06.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.10.2015 між позивачем, як постачальником та відповідачем, як замовником було укладено Договір № 286/3/15/528 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби, відповідно до предмету якого, постачальник зобов'язується у 2015 році поставити замовникові одяг верхній, інший, чоловічий і хлопчачий (Лот2. Костюм (куртка і штани) літній польовий) в замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки ( терміни), вказані у Договорі.

Згідно п. 1.2. договору поставці підлягають (Костюм (куртка і штани) літній польовий) (відповідність ТУ У 14.01-8:2015 та зразку-еталону у кількості 10 000 комплектів, загальною вартістю 7 494 000,00 грн. Постачальник самостійно закуповує сировину, матеріали, які встановленим порядком погоджуються з замовником. Замовником погоджено виготовлення костюму(куртка і штани) літнього польового з тканини типу 1,2,3,4,5 клас 10,11,12 згідно ТУ У 13.2-4: 20151.3.

25.11.2015 між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору від 30.10.2015 № 286/3/15/528 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби , відповідно до умов якої було внесено зміни до додатку 2 Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, зразок товару до договору від 30.10.2015 року за № 286/3/15/528 був затверджений 27.11.2015 року.

28.12.2015 оголошенням № 1 пред'явлено на приймальний контроль (якості) представ нику Замовника 1 000 комплектів костюму (куртка і штани) літнього польового.

Пунктом 6.1.2 Договору на Відповідача покладено зобов'язання прийняти поставлений товар згідно з належним чином оформленим і підписаним актом приймального контролю якості товару.

Згідно п. 2.3. Договору, приймальний контроль (якості) товару у Постачальника прово диться військовим представництвом Міністерства оборони України (далі - ВП МОУ) присут ності представника підприємства відповідального за якість з перевіркою сертифікату відповід ності, висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи Міністерства охорони здо ров'я України, кількості, відповідності затвердженого зразку, наявності іншої супровідної до кументації. У разі, якщо на підприємстві не створено ВП МОУ для приймання товарів військо вого призначення. Рішення щодо визначення ВП МОУ для здійснення приймального контролю

29.12.2015 складено акт приймального контролю якості № 1; складено акт прийому № 1042 Р-1222; повідомлення-підтвердження № 1436 отримання та оприбуткування за бухгал терським обліком матеріальних цінностей, оплачених у централізованому порядку; видаткова накладна № 97.

Пунктом 10.1 Договору визначено, що договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє до 31.12.2015 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх за вершення.

Відповідно до п. 2.7 Договору приймання товару оформлюється актом приймального контролю (якості), який повинен бути складений військовим представництвом Міністерства оборони України. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання товару по якості та направляється замовнику після відправки товару разом із рахунком-фактурою.

Згідно п. 6.1.2 відповідач зобов'язаний прийняти поставлений товар згідно з належним чином оформленим і підписаним актом приймального контролю якості товару.

Позивач зазначив, що неодноразово звертався до відповідача з проханням забезпечити приймання виготовленого товару за якістю, так:

Листом № 654 від 06.01.2016 Позивач звернувся до Начальника 1363 Головного вій ськового представництва МОУ з проханням забезпечити 12.01.2016 контроль за якістю виго товлення ряду виробів в тому числі і костюму (куртка і штани) літнього польового) згідно дого вору № 286/3/15/528 в кількості 9 000 комплектів.

12.01.2016 Відповідачем не було забезпечено приймальний контроль якості у зв'язку з закінченням терміну дії договору.

29.12.2016 Листом № 9 від 18.01.2016 Позивач звернувся до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів МОУ з проханням надати можливість виконати зо бов'язання за договором.

Відповіді отримано не було.

15.07.2016 Позивач отримав від Відповідача претензію № 286/6/589 від 04.02.2016, в якій нараховані штрафні санкції за затримку поставки товару в кількості 9 000 комплектів із за пізненням на 46 діб (станом на 04.02.2016).

Позивач зазначив, що з 06.01.2016 замовник порушує умови Договору, в зв'язку з чим він позбавлений можливості виконати свої зобов'язання Договором.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що всупереч умовам Договору зобов'язання позивач не виконав.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Між позивачем та відповідачем укладено договір від 30.10.2015 року за № 286/3/15/527 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно зі ст. 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 689 ЦК України покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Частиною 1 ст. 613 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вимоги позивача про зобов'язання відповідача виконати обов'язки за Договором від 30.140.2015 № 286/3/15/528 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСО" і забезпечити проведення приймального контролю (якості) товару та подальше приймання від Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСО" виготовленого товару - костюмів (куртка і штани) літніх польових в кількості 9000 комплектів вартістю 6 744 600,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 с. 32, ч. 1 ст. 33, ст. ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст. ст. 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Міністерство оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, ) виконати обов'язки за Договором від 30.140.2015 № 286/3/15/528 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСО"(01023, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 139, офіс 345 ідентифікаційний код 35920687) і забезпечити проведення приймального контролю (якості) товару та подальше приймання від Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСО" виготовленого товару - костюмів (куртка і штани) літніх польових в кількості 9 000 комплектів вартістю 6 744 600,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСО" (01023, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 139, офіс 345 ідентифікаційний код 35920687) судовий збір в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.07.2016.

Суддя Л.В.Прокопенко