Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "11" липня 2016 р. Справа № 906/391/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, адвокатське посвідчення №000769 від 24.03.2016;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність №75 від 22.02.2016;

від третьої особи: ОСОБА_3 - довіреність за вих. №2 від 01.03.2016.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Комунального підприємства "Комунальник" ОСОБА_5 міської ради Житомирської області

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 міської ради

про стягнення 69871,75 грн.

Спір розглянуто в більш тривалий строк, ніж передбачено ч. 1 ст. 69 ГПК України.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 62930,56 грн. основного боргу та 6941,19 грн. пені.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в судовому засіданні.

Додатково представник позивача в судовому засіданні пояснив. що роботи згідно договору від 04.09.2015 виконані позивачем в повному обсязі і згідно статей в газеті "Зоря" від 29.09.2015 та 02.10.2015 відбулося урочисте відкриття відреконструйованого скверу на місці захоронення князя ОСОБА_6.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав просив відмовити в задоволенні позову з наступних підстав.

За договором від 04.09.2015 щодо «Реконструкції скверу князя ОСОБА_6 по вул. Фрунзе в м. Овруч Житомирської області» в КП «Комунальник» в бухгалтерії підприємства не проводилися зобов'язання. Також КП «Комунальник» не планував проведення таких робіт та не звертався до ОСОБА_5 міської ради Житомирської області на отримання дозволу на виконання робіт з реконструкції скверу князя ОСОБА_6 по вул. Фрунзе в м. Овруч Житомирської області.

Також відповідач звертав увагу суду на те, що розпорядженням ОСОБА_5 міського голови «Про затвердження кошторисної документації» від 28.09.2015 №97 затверджено кошторисний розрахунок вартості об'єкта будівництва: реконструкція скверу князя ОСОБА_6 по вул. Фрунзе м. Овруч Житомирської області що свідчить про те, що проведення такого роду робіт не можливо провести попередньо не затвердивши кошторисної документації та не оцінивши, яку суму коштів необхідно затратити на реконструкцію об'єкта.

Також за твердженням відповідача, щоб приступити до будівельної діяльності потрібно оформити відповідну декларацію. ОСОБА_5 міською радою декларація про початок виконання будівельних робіт на об'єктах інженерно-транспортної інфраструктури була зареєстрована 05.11.2015. В декларації є інформація про генерального підрядника КП «Комунальник» ОСОБА_5 міської ради Житомирської області. Щодо інших підрядників в декларації про початок виконання будівельних на об'єктах інженерно-транспортної інфраструктури реконструкція скверу князя ОСОБА_6 немає ніякої інформації.

Крім цього між ОСОБА_5 міською радою та КП «Комунальник» ОСОБА_5 міської ради був укладений договір на виконання робіт «Реконструкція скверу князя ОСОБА_6 по вул. Фрунзе в м. Овруч Житомирської області, однак в договорі не зазначено дату укладення договору та термін виконання робіт.

Тому, на думку відповідача. незрозумілим є те, яким чином ФОП ОСОБА_4 у відповідності до договору від 04.09.2016 виконував реконструкцію скверу князя ОСОБА_6 в м. Овруч Житомирської області ще до винесення розпорядження міського голови «Про затвердження кошторисної документації" та до отримання декларації на виконання будівельних робіт.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд. -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 04.09.2015 між Комунальним підприємством "Комунальник" ОСОБА_5 міської ради Житомирської області (замовник/відповідач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (виконавець/позивач) укладено договір, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати роботи: «Реконструкція скверу князя ОСОБА_6 по вулиці Фрунзе в м. Овруч Житомирської області» (п.п. 1.1. договору).

Згідно п.п. 1.4. договору вартість робіт буде визначатись згідно підписаних актів приймання виконаних робіт, які будуть підставою для оплати і складає 62930,56 грн.

Також п.п. 1.5. договору сторони погодили, що виконавець зобов'язується виконати роботи: «Реконструкція скверу князя ОСОБА_6 по вулиці Фрунзе в м. Овруч Житомирської області» якісно до 20.09.2015.

Замовник проводить відшкодування витрат за виконану роботу з виконавцем на протязі 15-ти банківських днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт (п.п. 1.7. договору).

У випадку нерозрахування у зазначений термін замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі однієї ставки НБУ за кожний день прострочки від суми боргу (п.п. 1.8. договору).

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання і залишається чинним до 31.12.2015 (п.п. 2.2. договору).

На виконання умов вищезазначених договорів підряду Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 виконав комплекс ремонтно-будівельних робіт на загальну суму 62930,56 грн., що підтверджується відповідним актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, підписаними повноважними представниками сторін, що долучені до матеріалів справи (а.с. 8).

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на день розгляду справи становить 62930,56 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 525 і 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ГПК України).

Таким чином, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 62930,56 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розглядаючи питання про правомірність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з пені, господарський суд враховує наступне.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено настання правових наслідків, встановлених договором або законом, у разі порушення зобовязання, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч.1 ст.549 ЦК України).

Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У випадку нерозрахування у зазначений термін замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі однієї ставки НБУ за кожний день прострочки від суми боргу (п.п. 1.8. договору).

Перевіривши розрахунок, наведений позивачем в позовній заяві (а.с. 4), господарський суд вважає його обґрунтованим, а вимогу щодо стягнення пені, нараховану на суму 62930,56 грн. за період з 12.10.2015 по 12.04.2016 обґрунтованою.

Задовольняючи позов, господарський суд першої виходить з того, що відповідно до приписів статей 853, 882 ЦК України відсутність своєчасно висловлених зауважень до виконаних робіт свідчить про прийняття робіт та, відповідно, виникнення у останнього обов'язку щодо їх оплати.

За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Враховуючи вищенаведене, суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо порушення порядку отримання дозвільних документів на проведення будівельних робіт з реконструкції скверу князя ОСОБА_6 по вул.Фрунзе в м. Овруч Житомирської області, оскільки відповідно до ст. 882 ЦК України сторони підписали акти приймання-передачі виконаних робіт, недоліків не виявили та не заявили про такі. Також згідно повідомлень у засобах масової інформації (газета "Зоря" від 29.09.2015 та 02.10.2015) відбулося урочисте відкриття відреконструйованого скверу на місці захоронення князя ОСОБА_6.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду достатніх доказів на спростування позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Комунальник" ОСОБА_5 міської ради Житомирської області (11106, Житомирська область, м. Овруч, вул. Франка, 5-А, ід. код 03343829)

- на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (11500, АДРЕСА_1, ід. номер НОМЕР_1) 62930,56 грн. основного боргу, 6941,19 грн. пені, а також 1378,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 18.07.16

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу.