ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2016 р.Справа № 922/1683/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом ПАТ "Кредобанк", м. Львів
до ФОП ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, дов. № 8068 від 03.09.15 р.;

відповідача - ОСОБА_1, ФОП особисто,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Кредобанк", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 основний борг в розмірі 11808,15 грн., прострочення відсотків в сумі 0,88 грн., прострочення комісії в сумі 2969,05 грн., упущену вигоду в сумі 407,88 грн., інфляційні втрати в сумі 333,89 грн., 3% річних в сумі 223,50 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем його грошових зобов'язань за додатковим договором № 1 від 03.06.14 р.

Ухвалою господарського суду від 31.05.16р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справи та призначено її розгляд в судовому засіданні на 13.06.16р. о 11:10.

Представник позивача в судовому засіданні 18.07.16 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, через канцелярію суду подав додаткові пояснення по справі, які були досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Відповідач в судовому засіданні 18.07.16 р. позовні вимоги визнав в повному обсязі та заявив клопотання про розстрочку виконання рішення по даній справі на шість місяців.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку ст. 75 ГПК України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

03 червня 2014 р. між ПАТ "Кредобанк" (позивач, банк), та ФОП ОСОБА_1 (відповідач, позичальник) був укладений додатковий договір №1 про встановлення ліміту кредитування (далі - договір, а.с. 16) до договору банківського рахунку № 403, згідно умов якого, позивач зобов'язався, в разі перевищення суми видаткових операцій клієнта за банківською платіжною карткою (БКП) над залишком коштів по картковому рахунку (картрахунок) надати клієнту короткостроковий кредит (овердрафт) в межах, встановленого договором ліміту кредитування, тобто надати у його власність грошові кошти у національній валюті, а клієнт зобов'язався повернути його і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Строк дії договору - з дня його підписання і до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 10.1 договору).

Згідно з п. 2.1. договору, максимальний ліміт заборгованості по овердрафту становить 10000,00 грн.

Дата остаточного повернення овердрафту - 02 червня 2015 року (п. 2.2. договору).

Згідно з п. 2.1.2. договору, річна процентна ставка встановлюється у розмірі 0,01%.

Пунктом 2.1.3. договору, встановлено комісію від дебетового обороту кредитних ресурсів по картрахунку у розмірі 2,5%.

Згідно з п. 2.4. договору, датою надання овердрафту вважається дата виникнення на картрахунку відповідача дебетового сальдо (проведення платежів понад залишок коштів на картрахунку).

Згідно із п. 3.2. договору, проценти за користування овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом факт/360 (фактична кількість днів у місяці, але умовно, 360 днів у році), за ставкою, вказаною у п.2.2. договору, з урахуванням строку користування овердрафтом. З моменту надання овердрафту і до терміну, вказаного у п. 2.4. цього договору або до дати звернення позивача із заявою до суду із вимогою про дострокове повернення овердрафту.

Відповідно до п. 3.3 договору, відповідач сплачує проценти при поступленні коштів на його поточний рахунок, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані ці проценти.

Згідно з п. 3.6 договору, у випадку неповернення відповідачем овердрафту в термін, визначений у п. 2.4 договору, позивач має право застосувати до відповідача санкції, передбачені п.п. 6.1, 6.2, 6.4 договору.

Відповідно до п. 4.1 договору, відповідач зобов'язаний здійснити повернення позивачу овердрафту у повному обсязі не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, та забезпечити для цього надходження на картрахунок коштів в сумі достатній для погашення овердрафту, процентів, комісій та інших платежів належних до сплати за даним договором.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що повернення овердрафту здійснюється щоразу при надходженні коштів на картрахунок відповідача.

Відповідно до п. 6.1 договору, за несплату кредитної заборгованості, згідно вимог п.п. 2.2 та 4.1 цього Договору, Відповідач сплачує Позивачу штраф у розмірі 3,0 % від суми непогашеної кредитної заборгованості станом на останній робочий день кожного звітного місяця в якому було виявлено непогашення кредитної заборгованості. Штраф розраховується і списується за рахунок кредитних коштів в перший робочий день місяця, наступного за звітним.

Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за договором та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується банківською випискою про рух коштів по рахунку № 403 за період з 03.06.2014 року по 04.05.2016 року. (а.с. 24-25) та меморіальним ордером.

У свою чергу, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, овердрафт в порядку і в терміни, передбачені договором не сплачував, у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість, що станом на 04.05.2016 р. становить 14778,08 грн., з яких: основний борг в розмірі 11808,15 грн., прострочення відсотків в сумі 0,88 грн. та прострочення комісії в сумі 2969,05 грн.

В п. 4.7 договору передбачено, що позивач, у випадках, передбачених п. 2.5 цього договору (зокрема у разі неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань), вправі вимагати дострокового повернення овердрафту, процентів, комісій та інших, належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє відповідача.

Відповідно до п. 4.8 додаткового договору, відповідач зобов'язаний протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання письмовий вимоги позивача (п. 4.7) достроково повернути овердрафт, проценти, комісії та інші, належні до сплати платежі за цим договором.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем його грошових зобовязань за кредитним договором позивач 25.12.15 р. направив на адресу відповідача вимогу вих.№ 24/13/15-214 від 24.12.15 р. (а.с. 27) про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, що підтверджується описом вкладення у цінний лист (а.с. 28).

Проте, відповідач ніяким чином на вказану претензію не відреагував, заборгованість не сплатив.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

У відповідності до статті 173 Господарського кодексу України та статті 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно частини 7 статті 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до пункту 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Пунктом 1 частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи те, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 198 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та, згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, беручи до уваги те, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом надати суду документи, які б підтверджували сплату заборгованості по кредиту та по відсоткам за користування ним за спірним договором та не надав документів, що спростовували викладене у позові, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 11808,15 грн., прострочення відсотків в сумі 0,88 грн. та прострочення комісії в сумі 2969,05 грн. є правомірними та обґрунтованими, як такі, що не спростовані відповідачем та підтверджені належними доказами, тому підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення упущеної вигоди в сумі 407,88 грн., суд зазначає наступне.

Згідно статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 6.4. договору, за невиконання або неналежне виконання відповідачем свого зобов'язання по своєчасному поверненню овердрафту, відповідач на вимогу позивача, крім сплати штрафу, відшкодовує заподіяні збитки в повному обсязі, в тому числі й упущену вигоду. Упущена вигода розраховується наступним чином: сума, яка несплачена або несвоєчасно сплачена, помножена на розмір річних процентів, вказаний п. 2.1.2 цього договору, який збільшений у 1,5 рази, і на кількість днів прострочки.

Розрахунок упущено вигоди перевірено судом та встановлено, що він відповідає умовам договору, вимогам чинного законодавства та відносинам, що фактично склались між сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування позивачем 3% річних в сумі 223,50 грн. та інфляційних втрат в сумі 333,89 грн., суд дійшов висновку про те, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства України, відповідають наданому розрахунку, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо заяви відповідача про розстрочку виконання рішення по даній справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 7.1.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012, №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Враховуючи надання позивачем згоди на розстрочку виконання рішення за умовами, які визначені відповідачем, суд вважає за необхідне, заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити та розстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 18.07.16 у справі № 922/1683/16 на шість місяців рівними частинами щомісяця до 25 числа кожного місяця, починаючи з серпня 2016 року.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61111, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, ) основний борг в розмірі 11808,15 грн., прострочення відсотків в сумі 0,88 грн., прострочення комісії в сумі 2969,05 грн., упущену вигоду в сумі 407,88 грн., інфляційні втрати в сумі 333,89 грн., 3% річних в сумі 223,50 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення по справі - задовольнити.

Розстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2016 року по справі №922/1683/16 на шість місяців за наступний графіком:

- до 25 серпня 2016 року - 2853,55 грн.;

- до 25 вересня 2016 року - 2853,55 грн.;

- до 25 жовтня 2016 року - 2853,55 грн.;

- до 25 листопада 2016 року - 2853,55 грн.;

- до 25 грудня 2016 року - 2853,55 грн.;

- до 25 січня 2017 року - 2853,60 грн.;

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 19.07.2016 р.

Суддя ОСОБА_3