РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2016Справа №910/5478/16

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК"

До Фізична особа-підприємець ОСОБА_1

Про виплату компенсації за порушення майнових авторських прав

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Сербуль О.Ю. - представник

Від відповідача не з'явився

Суть спору:

Приватна організація "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" звернулася за захистом прав Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК" до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємець ОСОБА_1 про виплату компенсації за порушення майнових авторських прав.

Ухвалою суду від 28.03.2016 за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 910/5478/16 та призначено розгляд справи на 27.04.2016.

В судове засідання 27.04.2016 представник позивача з?явився , підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 27.04.2016 представник відповідача не з?явився, про причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою суду від 27.04.2016 відкладено розгляд справи на 22.06.2016.

В судове засідання 22.06.2016 представник позивача зявився, надав суду усні пояснення по справі, просив суд задовольнити позовні вимоги в поному обсязі.

В судове засідання 22.06.2016 представник відповідача не зявився, вмотивованих заяв та клопотань до суду не направив.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи між ПО "ОКУАСП", як організацією та ТОВ "УМИГ МЬЮЗІК", як видавником було укладено договір №АУ003К від 01.01.2014 про управління майновими авторськими правами, строк якого подовжено Додатковою угодою № 2 та Додатковою угодою №3

Відповідно до п. 2.1. цього договору видавник надає організації повноваження управління на колективній основі його майновими авторськими правами на об'єкти авторського права (Твори та Субвидані Твори), що належать або протягом дії зазначеного договору будуть належати Видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені Видавника використання об'єктів авторського права. Згідно з п. 8.1. зазначеного договору організація має право здійснювати відповідно до законодавства України будь-які юридичні дії з метою забезпечення майнових прав видавника на об'єкти авторського права, повноваження на які передані організації за договором. Відповідно до п. 8.3. у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює організація, організація має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав.

Відповідно до умов п. 3.1. Договору ТОВ «УМИГ МЬЮЗІК» надана декларації, щодо переданих в управління музичних творів, а саме: твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» (виконавець - ОСОБА_2) та твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» (виконавець - ОСОБА_3).

Як зазначає представник організації позивач отримав майнові права на зазначені твори на підставі ліцензійного договору №НЛВ-138/15 від 31.12.2014 р.

Відповідно до п. 2.1 зазначеного вище договору позивачу надане право на публічне виконання творів, в тому числі тих стосовно яких поданий цей позов. Територія - територія України згідно з п. 1.20 договору. Строк, на який надане авторське право, складає 1 рік (пункт 1.21 договору).

Представник організації зазначив, що відповідачем було порушено майнові авторські права позивача, що підтверджується актом фіксації фактів прямого чи опосередкованого комерційного використання музичних творів, опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань №11/02/15 від 10 лютого 2015 року, відеозаписом, товариним чеком ФОП ОСОБА_1 від 10.02.2015

Представник організації відповідно до позовної заяви зазначив, що відповідачем було здійснено порушення щодо 2 музичних творів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» (далі - Постанова №5) зазначено, що відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом «г» частини першої статті 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим, така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У випадку, якщо організація колективного управління звертається на захист прав фізичних осіб, такий спір розглядається в порядку цивільного судочинства. Якщо ж вона звертається на захист юридичних осіб, то, залежно від суб'єктного складу, спір розглядається в порядку господарського судочинства.

У пункті ж 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» (далі - Постанова №12) наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України «Про авторське право і суміжні права» - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Судом враховано, що: відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним; зазначені вище договори є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися.

З урахуванням наведеного господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що організацією належними та допустимими доказами доведено її право на звернення до господарського суду з позовом, направленим на захист майнових авторських прав позивачів на музичні твори: «ІНФОРМАЦІЯ_1» (виконавець - ОСОБА_2) та твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» (виконавець - ОСОБА_3).

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

З матеріалів, що наявні в справі вбачається, що відповідач у своєму закладі використовував способом публічного виконання музичний твір: «ІНФОРМАЦІЯ_1» (виконавець - ОСОБА_2) та «ІНФОРМАЦІЯ_2» (виконавець - ОСОБА_3).

Згідно зі статтею 1 Закону публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Згідно із статтею 1 Закону публічне сповіщення (сповіщення для загального відома) - це така передача в ефір чи по проводах зображень і (або) звуків творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення, коли зазначені зображення чи звуки можуть бути сприйняті особами, які не належать до звичайного кола сім'ї чи близьких знайомих сім'ї, у місцях, віддаленість яких від місця початку передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті у вказаному місці або місцях, незалежно від того, чи можуть зазначені особи приймати зображення чи звуки в одному місці і в один і той же час або в різних місцях і в різний час.

Отже, використання музичних творів безпосередньо у публічному закладі (а не шляхом здійснення користувачем передачі таких творів за допомогою технічних засобів і процесів в ефір чи по кабелях) є публічним виконанням.

Фіксація публічного використання спірних музичних творів здійснювалась з використанням відеокамери на диски. Суд оглянув у судовому засіданні 22.06.2016 відеозапис фіксації порушення.

За результатами вивчення доказів в сукупності судом встановлено, що виключні майнові авторські права на музичні твори «ІНФОРМАЦІЯ_1» (виконавець - ОСОБА_2) та твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» (виконавець - ОСОБА_3) належать позивачам; відповідач не надав доказів укладення угод із правовласниками, які б дозволяли публічне виконання вказаних музичних творів.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що використання відповідачем спірних музичних творів у власній господарській діяльності відбулося без дозволу відповідного правовласника та без сплати авторської винагороди.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Статтею 445 ЦК України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Водночас використання твору без дозволу уповноваженої особи та без сплати авторської винагороди є порушенням авторського права, передбаченим пунктом «а» статті 50 Закону, за яке пунктом «г» частини другої статті 52 цього Закону передбачено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

Так, у пункті 42 Постанови № 5 зазначено, що розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт «г» частини другої статті 52 Закону), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

При цьому необхідно враховувати, що кожен музичний твір є окремим об'єктом авторського права, який належить конкретному суб'єкту(ам). Кожен окремий факт протиправного використання об'єкту авторського права та/або суміжних прав становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у виді стягнення компенсації. Кожний суб'єкт авторського права при порушенні цього права, в тому числі на один твір, має право на компенсацію в розмірі не менше 10 мінімальних заробітних плат.

Оскільки кожний музичний твір є окремим об'єктом авторського права, який охороняється законом, то у справі, що розглядається, захисту підлягають права на три музичні твори, суб'єктами щодо яких заявлено позивачів.

Зазначена вище позиція повністю співпадає із позицією Верховного суду України, що викладена у справі 910/29115/14 від 11 листопада 2015 року.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1 378 гривень.

Судом враховано, що Фізичною особою-підприємець ОСОБА_1 було вчинено щодо двох музичних творів, виключні майнові авторські права на які належать позивачам.

Отже, станом на дату прийняття господарським судом рішення з цієї справи з відповідача підлягає стягненню 27560 грн. (1 378 грн. х 10 х 2) компенсації.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи- підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на поточний рахунок Приватної організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» , п/р 53 в АТ «Укрексімбанк», м. Київ, МФО 322313) в інтересах Товариство з обмеженою відповідальністю «УМИГ МЬЮЗІК» один мінімально допустимий розмір компенсації за незаконне використання «ІНФОРМАЦІЯ_1» (виконавець - ОСОБА_2), що складає 10 мінімальних заробітних плат і на дату прийняття рішення відповідає 13 780 гривень 00 коп.

3. Стягнути з Фізичної особи- підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на поточний рахунок Приватної організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» , п/р 53 в АТ «Укрексімбанк», м. Київ, МФО 322313) в інтересах Товариство з обмеженою відповідальністю «УМИГ МЬЮЗІК» один мінімально допустимий розмір компенсації за незаконне використання твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» (виконавець - ОСОБА_3), що складає 10 мінімальних заробітних плат і на дату подання позову відповідає 13 780 гривень, 00 коп.

4. Стягнути з Фізичної особи- підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на поточний рахунок Приватної організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» , п/р 53 в АТ «Укрексімбанк», м. Київ, МФО 322313) судовий збір в розмірі 1378 ( одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.06.2016 р.

Суддя Прокопенко Л.В.