РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2016Справа №910/5287/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Південно-Західна залізниця ПАТ Укрзалізниця

до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Укрнафтосервіс

про розірвання договору, зобовязання повернути майно, стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 18.12.2015 року;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю від 23.05.2016 року.

В судовому засіданні 29 червня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У березні 2016 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Південно-Західна залізниця ПАТ Укрзалізниця (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Укрнафтосервіс (відповідач) про:

- розірвання Договору оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна від 23.09.2009 року № ПЗ/БМЕУ № 1-095241/НЮ;

- зобовязання повернути 11 кіосків, розташованих в Східному тунелі станції Київ-Пасажирський в м. Києві по Вокзальній площі, 1, а саме: кіоск № 5 інвентарний номер 030593 площею 7,64 кв.м., кіоск № 6 інвентарний номер 030594 площею 7,64 кв.м., кіоск № 7 інвентарний номер 030595 площею 7,64 кв.м., кіоск № 8 інвентарний номер 030596 площею 7,64 кв.м., кіоск № 9 інвентарний номер 030597 площею 7,64 кв.м., кіоск № 10 інвентарний номер 030598 площею 7,64 кв.м., кіоск № 11 інвентарний номер 030599 площею 7,64 кв.м., кіоск № 12 інвентарний номер 030600 площею 7,64 кв.м., кіоск № 13 інвентарний номер 030601 площею 7,64 кв.м., кіоск № 14 інвентарний номер 030602 площею 7,64 кв.м., кіоск № 23 інвентарний номер 030603 площею 7,64 кв.м.;

- стягнення 310 757,84 грн. орендної плати, 5 598,06 грн. заборгованості по відшкодуванню експлуатаційних витрат, 49 340,78 грн. пені, 6 394,95 грн.3% річних, 59 772,58 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов Договору оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна від 23.09.2009 року № ПЗ/БМЕУ № 1-095241/НЮ та Договору № 106241 про відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на утримання орендованого окремо індивідуально визначеного рухомого майна від 06.10.2009 року.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав проти позову заперечував.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2016 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/5287/16. Розгляд справи призначено на 18.04.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року розгляд справи відкладено на 23.05.2016 року.

В судовому засіданні 23.05.2016 року оголошувалась перерва до 13.06.2016 року.

У судовому засіданні 13.06.2016 року оголошено перерву у справі до 23.06.2016 року.

В судовому засіданні 23.06.2016 року у справі оголошено перерву у справі до 29.06.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та обєктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.02.2009 року між Державним територіально-галузевим обєднанням «Південно-Західна залізниця» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», що підтверджується Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 № 200 та статутом останнього) (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укрнафтосервіс» (орендар) укладено Договір оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна від 23.09.2009 року № ПЗ/БМЕУ № 1-095241/НЮ (надалі Договір), згідно з п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне рухоме майно окремо індивідуально визначені малі архітектурні форми (кіоски), а саме: кіоск № 5 інвентарний номер 030593 площею 7,64 кв.м., кіоск № 6 інвентарний номер 030594 площею 7,64 кв.м., кіоск № 7 інвентарний номер 030595 площею 7,64 кв.м., кіоск № 8 інвентарний номер 030596 площею 7,64 кв.м., кіоск № 9 інвентарний номер 030597 площею 7,64 кв.м., кіоск № 10 інвентарний номер 030598 площею 7,64 кв.м., кіоск № 11 інвентарний номер 030599 площею 7,64 кв.м., кіоск № 12 інвентарний номер 030600 площею 7,64 кв.м., кіоск № 13 інвентарний номер 030601 площею 7,64 кв.м., кіоск № 14 інвентарний номер 030602 площею 7,64 кв.м., кіоск № 23 інвентарний номер 030603 площею 7,64 кв.м. (надалі майно), розташовані у Східному тунелі станції Київ-Пасажирський в м. Києві по Вокзальній площі, 1.

Відповідачу було передано майно в оренду, що підтверджується актом приймання-передачі в оренду окремо індивідуально визначеного рухомого майна за адресою: м. Київ, Вокзальна площа, 1.

Відповідно до п. 2.1 Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та акту приймання-передачі окремо індивідуально визначеного рухомого майна.

Згідно з п. 2.3. Договору у разі припинення договору майно повертається орендарем орендодавцю (балансотуримувачу) протягом трьох робочих днів з дати припинення договору аналогічно порядку встановленому при передачі майна в оренду орендарю за договором. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі майна з оренди.

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили, що орендна плата становить 15% від ринкової вартості майна визначеного на підставі експертної оцінки, та сплачується в рівних частках щомісяця протягом терміну, на який укладено договір.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання орендної плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України, та складає 8 909,67 грн. за перший (базовий) місяць оренди січень 2009 року без врахування ПДВ (п. 3.2. Договору).

Відповідно до п. 3.2. Договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з п. 3.5. Договору орендна плата за перший та останній місяць оренди перераховується орендарем на поточний рахунок балансоутримувача протягом 3 днів з дати підписання акту приймання-передачі майна в оренду. Орендна плата за наступні місяці перераховується не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним.

Пунктом 9.3. Договору встановлено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає індексації і сплачується балансоутримувачем з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахування індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Договір діє з 01.03.2009 року по 01.03.2012 року включно (п. 10.1. Договору).

Відповідно до п. 10.3. Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, що передбачені договором.

06.10.2009 року між Державним територіально-галузевим обєднанням «Південно-Західна залізниця» (балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укрнафтосервіс» (орендар) укладено Договір № 106241 про відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на утримання орендованого окремо індивідуально визначеного рухомого майна (далі Договір про відшкодування витрат), відповідно до п. п. 1.1. якого балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт індивідуально визначених малих архітектурних форм (кіосків), що знаходиться за адресою м. Київ, Вокзальна площа, 1 (майно), загальною площею 303,3 кв.м., а також утримання прилеглої території та забезпечує спостереження за установками пожежної автоматики, які підключені до обладнання системи пожежного спостереження; технічному обслуговуванню такого обладнання та установками пожежної автоматики відповідно до надання зазначених послуг обслуговуючою організацією, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за договором.

Відповідно до Договору оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна від 23.09.2009 року № ПЗ/БМЕУ № 1-095241/НЮ орендар користується рухомим майном окремо індивідуально визначеними малими архітектурними формами (кіосками), загальною площею 84,04 кв.м., яке розташоване у Східному тунелі станції Київ-Пасажирський в м. Києві по Вокзальній площі, 1, вартістю визначеною згідно із звітом про оцінку майна, складним станом на 31.12.2008 року, 712 768,65 грн. без врахування ПДВ (п. 1.2. Договору про відшкодування витрат).

Згідно з пп. 2.2.3. п. 2.2. Договору про відшкодування витрат орендар зобовязується не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на розрахунковий рахунок балансоутримувача майна. Вартість наданих послуг складає 430,62 грн. за місяць.

Пунктом 4.2. Договору про відшкодування витрат сторони погодили, що за несвоєчасні розрахунки згідно з пп. 2.2.3. договору орендар сплачує балансоутримувачу пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочення, включаючи день сплати.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання умов Договору оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна від 23.09.2009 року № ПЗ/БМЕУ № 1-095241/НЮ та Договору № 106241 про відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на утримання орендованого окремо індивідуально визначеного рухомого майна від 06.10.2009 року щодо здійснення сплати орендних платежів та експлуатаційних витрат, у звязку із чим просить розірвати Договір оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна від 23.09.2009 року № ПЗ/БМЕУ № 1-095241/НЮ; зобовязати повернути 11 кіосків, розташованих в східному тунелі станції Київ-Пасажирський в м. Києві по Вокзальній площі, 1, а саме: кіоск № 5 інвентарний номер 030593 площею 7,64 кв.м., кіоск № 6 інвентарний номер 030594 площею 7,64 кв.м., кіоск № 7 інвентарний номер 030595 площею 7,64 кв.м., кіоск № 8 інвентарний номер 030596 площею 7,64 кв.м., кіоск № 9 інвентарний номер 030597 площею 7,64 кв.м., кіоск № 10 інвентарний номер 030598 площею 7,64 кв.м., кіоск № 11 інвентарний номер 030599 площею 7,64 кв.м., кіоск № 12 інвентарний номер 030600 площею 7,64 кв.м., кіоск № 13 інвентарний номер 030601 площею 7,64 кв.м., кіоск № 14 інвентарний номер 030602 площею 7,64 кв.м., кіоск № 23 інвентарний номер 030603 площею 7,64 кв.м.; стягнути 310 757,84 грн. орендної плати, 5 598,06 грн. заборгованості по відшкодуванню експлуатаційних витрат, 49 340,78 грн. пені, 6 394,95 грн.3% річних, 59 772,58 грн. інфляційних втрат.

Відповідач у відзиві зазначив, що доказів переходу до позивача прав кредитора за спірними зобовязаннями не представлено, крім того, позивачем розраховано пеню з порушенням ст. 232 Господарського кодексу України та здійснено подвійне нарахування інфляційних втрат.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Як встановлено судом, станом на день розгляду спору заборгованість відповідача перед позивачем за Договором оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна від 23.09.2009 року № ПЗ/БМЕУ № 1-095241/НЮ за період з 01.10.2014 року по 31.2015 року складає 309 465,98 грн., за Договором № 106241 про відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на утримання орендованого окремо індивідуально визначеного рухомого майна від 06.10.2009 року за період з 01.12.2014 року по 31.12.2015 року складає 5 598,06 грн., що підтверджується відповідним рахунками.

При цьому, суд відмічає, що рахунок № 120 від 31.01.2014 року, за яким орендна плата складає 14 668,82 грн. судом до уваги не приймається, оскільки відповідачу було виставлено вказаний рахунок на суму 13 376,96 грн., що підтверджено позивачем у судовому засіданні (оригінал рахунку, наданий позивачем долучено до матеріалів справи).

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивача, суд, з урахуванням умов Договору та Договору про відшкодування витрат, фактичних обставин справи, того, що за рахунком № 120 від 31.01.2014 року орендна плата становить 13 376,96 грн., суд дійшов висновку про обґрунтованість такого розрахунку в частині стягнення з відповідача 58 971,56 грн. інфляційних втрат та 6 331,45 грн. 3% річних.

Крім того, судом відхиляються твердження відповідача про подвійне нарахування інфляційних втрат, оскільки п. 3.2. Договору, сторони фактично погодили, що орендна плата формується з урахуванням індексу інфляції, тим самим визначивши формулу розрахунку орендних платежів, а тому застосування ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України щодо нарахування інфляційних втрат на суму простроченої орендної плати є обґрунтованим.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього

Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені, з урахуванням положень ст. 232 Господарського кодексу України, прострочення виконання зобовязання з оплати орендних платежів, умов Договору та Договору про відшкодування витрат, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, у звязку із чим з відповідача підлягає стягненню 49 340,78 грн. пені.

Щодо позовних вимог про розірвання Договору оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна від 23.09.2009 року № ПЗ/БМЕУ № 1-095241/НЮ та повернення орендованого майна, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, Договір був укладений на строк з 01.03.2009 року по 01.03.2012 року та автоматично продовжував свою дію з 01.03.2012 року по 01.03.2015 року і з 01.03.2015 року по 01.03.2018 року.

При цьому, суд відмічає, що Договір не був розірваний на підставі листів № 28-003 від 28.09.2015 року та № 13-012 від 16.03.2016 року, оскільки відповідач звертався з ними до позивача без дотримання строків, передбачених п. 10.3. Договору.

Відповідно до ст. 591 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 3 ст. 291 Господарського кодексу України передбачено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

За приписами ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем. Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Статтею 782 Цивільного кодексу України передбачено право наймодавця відмовитись від договору оренди.

Зокрема, вказаною нормою права передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 291 Господарського кодексу України та ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що договір оренди припиняється, в тому числі, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

У ст. 785 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди (ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач неодноразово звертався до відповідача із претензіями з вимогами належного виконання умов Договору та Договору про відшкодування витрат.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право вимагати розірвання Договору оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна від 23.09.2009 року № ПЗ/БМЕУ № 1-095241/НЮ на підставі ст. 782 Цивільного кодексу України та повернення обєктів оренди за вказаним договором на підставі ст. 785 Цивільного кодексу України, що зумовлює задоволення відповідних позовних вимог.

Щодо відсутності доказів заміни кредитора у зобовязанні за Договором оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна від 23.09.2009 року № ПЗ/БМЕУ № 1-095241/НЮ та Договором № 106241 про відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на утримання орендованого окремо індивідуально визначеного рухомого майна від 06.10.2009 року, про що зазначає відповідач, суд повідомляє наступне.

За загальним правилом, передбаченим частинами 1, 2 статті 104 Цивільного кодексу України та частиною 3 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", припинення у разі злиття юридичних осіб вважається завершеним з дати державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Разом з тим, Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" урегульований особливий порядок утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відповідно до преамбули вказаного Закону зазначений нормативно-правовий акт визначає правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі, управління і розпорядження його майном та спрямований на забезпечення економічної безпеки і захисту інтересів держави.

Згідно з частиною 2 розділу III "Перехідні та прикінцеві положення" Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" Закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною 1 статті 2 цього Закону передбачено, що утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до частин 6, 7 статті 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту. Оприлюднення затвердженого Кабінетом Міністрів України переліку підприємств залізничного транспорту, на базі яких утворюється публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, є офіційним повідомленням для кредиторів про припинення таких суб'єктів господарювання.

На виконання зазначеного Закону, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 № 200 (опублікована в Урядовому кур'єрі, 2014, 07, 4 липня 2014 року № 118), було утворено публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

Серед наведеного у додатку 1 до зазначеної постанови Кабінету Міністрів України № 200 переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», значиться й Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця».

Згідно зі Статутом (затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 735) Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Пунктом 1 наказу Державної адміністрації залізничного транспорту України від 30 листопада 2015 № 512-Ц/од "Про деякі питання щодо реорганізації підприємств, установ залізничного транспорту" визначено, що датою закінчення господарської діяльності Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці) і підприємств та установ залізничного транспорту, які реорганізуються шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200, є 30 листопада 2015 року.

За таких обставин, ПАТ «Українська залізниця» є правонаступником Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця».

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Крім того, суд зазначає, що пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Розірвати Договір оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна від 23.09.2009 року № ПЗ/БМЕУ № 1-095241/НЮ, укладеного між Державним територіально-галузевим обєднанням «Південно-Західна залізниця» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укрнафтосервіс».

3. Зобовязання Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укрнафтосервіс» (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 24-А, секція 2-А, ідентифікаційний код 35149319) повернути Публічному акціонерному товариству «Українська залізниця» (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (01601, м. Київ, вулиця Лисенка, будинок 6, ідентифікаційний код 40081221) майно: 11 кіосків, розташованих в Східному тунелі станції Київ-Пасажирський в м. Києві по Вокзальній площі, 1, а саме: кіоск № 5 інвентарний номер 030593 площею 7,64 кв.м., кіоск № 6 інвентарний номер 030594 площею 7,64 кв.м., кіоск № 7 інвентарний номер 030595 площею 7,64 кв.м., кіоск № 8 інвентарний номер 030596 площею 7,64 кв.м., кіоск № 9 інвентарний номер 030597 площею 7,64 кв.м., кіоск № 10 інвентарний номер 030598 площею 7,64 кв.м., кіоск № 11 інвентарний номер 030599 площею 7,64 кв.м., кіоск № 12 інвентарний номер 030600 площею 7,64 кв.м., кіоск № 13 інвентарний номер 030601 площею 7,64 кв.м., кіоск № 14 інвентарний номер 030602 площею 7,64 кв.м., кіоск № 23 інвентарний номер 030603 площею 7,64 кв.м. Видати наказ.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укрнафтосервіс» (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 24-А, секція 2-А, ідентифікаційний код 35149319) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (01601, м. Київ, вулиця Лисенка, будинок 6, ідентифікаційний код 40081221), грошові кошти: 309 465,98 грн. (триста девять тисяч чотириста шістдесят пять гривень 98 копійок) заборгованості з орендної плати, 5 598,06 грн. (пять тисяч пятсот девяносто вісім гривень 06 копійок) заборгованості по відшкодуванню експлуатаційних витрат, 49 340,78 грн. (сорок девять тисяч триста сорок 78 копійок) пені, 58 971,56 грн. (пятдесят вісім тисяч девятсот сімдесят одна гривня 56 копійок) інфляційних втрат, 6 331,45 грн. (шість тисяч триста тридцять одна гривня 45 копійок) 3% річних та 9 201,62 (девять тисяч двісті одна гривня 62 копійки) судового збору. Видати наказ.

5. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 18.07.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало