РІШЕННЯ

"05" липня 2016 р.Справа № 921/268/16-г/16

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

розглянувши справу

за позовом: Державного підприємства "Вугілля України", вул. Б. Хмельницького, 4, м.Київ, 01601

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

за участю представників:

позивача: не з'явився

відповідача:ОСОБА_1, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця НОМЕР_2, видане 14.05.2003р., паспорт НОМЕР_3 від 03.02.1998р.; ОСОБА_2, довіреність №477 від 09.06.2016р.

Суть справи.

Хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань, які знаходяться в матеріалах справи.

Державне підприємство "Вугілля України" звернулось із позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором поставки вугілля №43-14/КПП від 12.09.2014р. в розмірі 621 128 грн. 93 коп., з яких: 415 766 грн. 91 коп. - основний борг; 16 334 грн. 51 коп. - 3% річних; 189 026 грн. 92 коп. - втрати від інфляції.

В судове засідання представник позивача не з'явився.

04.07.2016 року від позивача надійшло Клопотання № 0639/06 від 30.06.2016 року про долучення документів до матеріалів справи.

В судове засідання з'явились відповідач та представник відповідача.

30.06.2016 року від відповідача надійшли Пояснення № без номера від 29.06.2016 р. (вх. № 12624 від 30.06.2016 р.).

05.07.2016 року відповідачем подано Клопотання № без номера від 05.07.2016 року про долучення документів до матеріалів справи.

В ході розгляду справи відповідачу та представнику відповідача роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки згідно ст. ст. 20, 22, 81-1 ГПК України; наслідки відмови позивача від позову та укладення мирової угоди.

Технічна фіксація судового процесу у відповідності до ст.81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання відповідача та його представника.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та представника відповідача, суд встановив наступне.

12 вересня 2014 року між Державним підприємством "Вугілля України" надалі - "Постачальник", з однієї сторони та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, надалі - "Покупець, з іншої сторони, було укладено договір поставки вугілля №43-14/КПП, згідно п.1.1. р.1 якого "Постачальник" зобов'язується поставити вугілля, а "Покупець" прийняти його і оплатити його вартість.

У п. 2.1 р. 2 договору визначається, що поставці підлягає вугілля марки Г/Ж СШ (0-13), Г 0-200, Ж 0-200 орієнтовно в кількості 5000 тонн. Фактичні щомісячні обсяги постачання сторони узгоджують у Додатках (специфікаціях) до цього договору.

У відповідності до п. 3.1 р. 3 договору загальна сума договору (без врахування вартості перевезення) становить суму всіх Додатків (специфікацій) до цього договору.

У п. 3.2 р. 3 договору зазначається, зокрема, що базова ціна вугілля визначається у Додатках (специфікаціях) до цього договору.

Згідно п. 3.3 р. 3 договору розрахунки за вугілля проводяться на умовах 100% передоплати. Дату внесення передоплати "Покупець" зобов'язаний додатково погодити з "Постачальником". При наявності згоди "Постачальника" можливі інші терміни розрахунків.

У відповідності до п. 7.4 р. 7 договору поставки вугілля № 43-14/КПП від 12.09.2014 року строк дії даного договору встановлюється з дати підписання і діє до 31 грудня 2014 р.

Між сторонами до договору поставки вугілля № 43-14/КПП від 12.09.2014 року було укладено:

Додаток № 1 - Специфікація № 1 від 12.09.2014 р.

Загальна вартість товару за цією Специфікацією складає 2 060 000 грн., в тому числі ПДВ 20% - 343 333,33 грн.

Ціна товару: Ціна товару за даною Специфікацією вказана на умовах FCA - ст. відправлення в редакції Інкотермс 2000 р., без урахування залізничного тарифу, являється базовою, до якої застосовуються знижки (надбавки), вказані у п. 3.2 зазначеного договору поставки.

Термін постачання: Постачальник постачає продукцію Покупцеві протягом вересня 2014 р.

Також до договору поставки вугілля № 43-14/КПП від 12.09.2014 року було укладено:

-Додаткову угоду № 27-07/15 від 27.07.2015 року;

- Додаткову угоду № 19-12/14 від 19.12.2014 р., згідно якої сторони дійшли згоди пункт 7.4 договору викласти в наступній редакції: "7.4 Строк даного договору встановлюється з дати підписання і діє до 31 грудня 2015 р.".

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання взятих зобов'язань за договором поставки вугілля № 43-14/КПП від 12.09.2014 року поставив відповідачу товар (вугілля) на підставі:

- Акту № 201 приймання-передачі вугільної продукції від 13.11.2014 року на суму 88570 грн. 25 коп;

- Акту № 260 приймання-передачі вугільної продукції від 11.12.2014 року на суму 84746 грн. 42 коп;

- Акту № 284 приймання-передачі вугільної продукції від 23.12.2014 року на суму 90821 грн. 45 коп;

- Акту № 301 приймання-передачі вугільної продукції від 26.12.2014 року на суму 87865 грн. 94 коп;

- Акту № 328 приймання-передачі вугільної продукції від 31.12.2014 року на суму 262317 грн. 06 коп. (належним чином засвідчені копії Актів приймання-передачі вугільної продукції знаходяться в матеріалах справи).

Всього позивач поставив відповідачу товару на загальну суму 614321 грн. 12 коп.

Факт отримання відповідачем вказаної продукції підтверджується його підписом та відтиском печатки відповідача на зазначених вище Актах приймання-передачі вугільної продукції .

Як вбачається з банківської виписки по особовому рахунку № 5004 позивача від 11.12.2014 року відповідач сплатив за отриманий від позивача товар лише частково в сумі 198554 грн. 21 коп.

Між сторонами було складено Акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.01.2015 р. по договору № 43-14/КПП від 12.09.2014 р., з якого вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем в сумі 415766 грн. 91 коп. (належним чином засвідчена копія Акту звірки взаємних розрахунків знаходиться в матеріалах справи).

25.05.2016 року від відповідача надійшов Відзив № без номера від 25.05.2016 року на позовну заяву, в якому він зазначає, що з позовними вимогами частково не згідний, як в частині стягнення суми основного боргу, так і в частині стягнення 3% річних та інфляційних збитків, з наступних причин:

- згідно платіжного доручення № 60 від 13.05.2016 р. сплатив позивачу 12 252 грн. 79 коп., відповідно сума основного боргу за поставлене вугілля на сьогоднішній день становить 403 514 грн. 12 коп.;

- дійсно, як зазначено в позовній заяві, між відповідачем (Покупцем) та ДП "Вугілля України" (Постачальником) було укладено договір поставки вугілля № 43-14/КПП від 12.09.2014 р.;

- відповідно до п. 3.4 договору розрахунки за вугілля проводяться на умовах 100% передоплати; дату внесення передоплати Покупець зобов'язаний додатково погодити з Постачальником; незважаючи на те, що відповідачем не було проведено попередньої оплати на вищевказану суму, позивач (Постачальник по договору) здійснив поставку вугілля; вказує, що його вини в тому, що позивач без 100% попередньої оплати здійснив поставку вугілля немає, а тому взагалі немає підстав для стягнення з нього 3% річних та інфляційних збитків;

- у вищеназваному договорі фактично не встановлений строк (термін) здійснення оплати за товар (вугілля);

- первинно строк дії самого договору визначався до 31.12.2014 р.; в подальшому, Додатковою угодою № 19-12/14 від 19.12.2014 р. строк дії договору було продовжено до 31.12.2015 р.; оскільки договір діяв до 31.12.2015 р.. а іншої дати здійснення оплати за вугілля в ньому встановлено не було, то теоретично, не враховуючи викладеного в п. 2 цього відзиву, можна говорити про стягнення 3% річних та інфляційних збитків лише з 01.01.2016 р., тобто після закінчення строку дії договору, термін якого закінчився 31.12.2015 р., а не 31.12.2014 р., як на це вказує позивач;

- як вбачається з поштового повідомлення, пред'явленого позивачем, дата подання поштового відправлення на ім'я відповідача - 10.11.2015 р. з м. Києва, натомість, відомості про отримання ним вищевказаної претензії у повідомленні відсутні, оскільки я її не отримував; як вбачається з інформації, отриманої на сайті УДППЗ "Укрпошта", вказане поштове відправлення із штрихкодовим ідентифікатором 992 вручене за довіреністю 27.11.2015 р.; відповідачу не відомо, кому воно вручене;

Також в даному Відзиві відповідач просить суд врахувати, що вини відповідача у неналежному виконанні договору, укладеного з позивачем, немає, відмовити у позові щодо 3% річних та інфляційних нарахувань.

Відповідачем також подано копію платіжного доручення № 60 від 13.05.2016 року про сплату на користь позивача 12252 грн. 79 коп. за одержане вугілля.

13.06.2016 року від відповідача надійшли Пояснення № без номера від 11.06.2016 р. (вх. № 11789 від 13.06.2016 р.), в яких зазначено, зокрема, наступне:

-згідно п. 3.3 укладеного з позивачем договору розрахунки за вугілля мали проводитись за загальним правилом за умови 100% передоплати, дату якої необхідно було узгодити з постачальником; в той же час в цьому ж пункті договору передбачено, що "при наявності згоди постачальника можливі інші терміни розрахунків";

-не зважаючи на те, що згідно з основним положенням п. 3.3 договору розрахунки за вугілля мали проводитись на умовах 100% передоплати, відповідач ніколи за нього не платив попередньо;

-таким чином, згода на те, щоб відповідач отримував вугілля без попередньої передоплати була;

-таким чином, оскільки договором було передбачено і інші терміни розрахунку, і на це була воля сторін договору, а такі строки розрахунку не були конкретно визначені умовами договору, то в данному випадку вступає в силу правило, що оплата проводиться за першою вимогою протягом 7-ми днів з моменту отримання такої (ст. 530 ЦК).

13.06.2016 року від відповідача надійшли Пояснення № без номера від 11.06.2016 р. ( вх. № 11791 від 13.06.2016 року), в яких вказується, зокрема, наступне:

-як вже вказувалось відповідачем у відзиві на позовну заяву, з врахуванням здійснення ним проплати у розмірі 12252 грн. 79 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 60 від 13.05.2016 р. за поставлену вугільну продукцію згідно договору поставки вугілля № 43-14/КПП, укладеного між відповідачем та ДП "Вугілля України" 12.09.2014 р., розмір заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним вище договором складає 403 514 грн. 12 коп., який відповідач визнає.

24.06.2016 року від відповідача надійшли Пояснення № без номера від 23.06.2016 року щодо виконання п. 3.3 Договору поставки вугілля № 43-14/КПП від 12.09.2014 р., в яких відповідач зазначає, зокрема, наступне:

-згідно п. 3.3 договору розрахунки за вугілля проводяться на умовах 100% передоплати. Дату внесення передоплати покупець зобов'язаний додатково погодит із Постачальником. При наявності згоди постачальника можливі інші терміни розрахунків;

-будь-якої письмової згоди позивачу про зміну термінів розрахунків відповідач не подавав, а в якій формі мала бути ця згода постачальника конкретно не було врегульовано;

-таким чином, це могла бути і усна згода, яка підтверджувалася узгодженими діями сторін. в т. ч. не тільки відповідача, але й ДП "Вугілля України", оскільки вугілля відпускали відповідачу без 100% передоплати і такі дії сторін договору узгоджуються з вимогами ст. ст. 642 та 205 ЦК України та підтверджували їхню волю стосовно того, щоби поставка вугілля відбувалася не за попередньої оплати, а в наступному після поставки вугілля без визначення конкретного строку оплати;

- згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України дії по відвантаженню товару (поставці вугілля) без попередньої оплати якраз і свідчать про те, що ДП "Вугілля України" надавало згоду на інші терміни розрахунків, ніж попередня оплата і що конкретно було обумовлено сторонами цього договору.

24.06.2016 року від відповідача поступили Пояснення № без номера від 23.06.2016 року щодо отримання (неотримання) копії претензії від позивача, в яких він зазначає, зокрема, що:

-Претензію ДП "Вугілля України" №06-11/1-10 від 06.04.2015 р. відповідач не отримував;

-згідно п. 1.7 Постанови ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення;

-як вбачається з інформації, отриманої на сайті УДППЗ "Укрпошта" вказане поштове повідомлення із штрихкодовим ідентифікатором 992 вручене за довіреністю, а фактично повернуто позивачу у зв'язку з його неотриманням у відділенні поштового зв'язку 27.11.2015 р, про що також вбачається із копії довідки відділу поштового зв'язку, прикріпленої до конверту, який був повернутий позивачу і копію якого він надав до справи;

-таким чином, відповідно п. 1.7 постанови ВГСУ днем пред'явлення відповідачу вимоги є 27.11.2015 р., плюс 7 днів на виконання згідно ч. 3 ст. 530 ЦК, тобто цю вимогу відповідач мав виконати до 04.12.2015 р.

23.06.2016 року від позивача надійшли Додаткові пояснення № 0622/06 від 22.06.2016 року, в яких він зазначає, зокрема, наступне:

- відповідно до п. 3.3 договору поставки вугілля № 43-14/КПП від 12.09.2014 р. розрахунки за вугілля проводяться на умовах 100% передоплати. Дату внесення передоплати "Покупець" зобов'язаний додатково погодити з "Постачальником". При наявності згоди "Постачальника" можливі інші терміни розрахунків;

- будь-яких інших умов та термінів розрахунків по спірному договору погоджено не було;

- у позивача відсутні письмові докази звернення відповідача щодо погодження дати внесення передоплати.

У Додаткових поясненнях №0611/06 від 10.06.2016 року позивач зазначає наступне:

-13.05.2016 р. на адресу ДП "Вугілля України" від ФОП ОСОБА_1 надійшов лист від 09.05.2016 р. № 11, яким відповідач фактично визнав позовні вимоги на суму 415766 грн. 91 коп, що складає основну суму боргу;

-також повідомив про часткову сплату боргу у розмірі 12 272 грн. 79 коп. що підтверджується платіжним дорученням від 13.05.2016 р. № 60;

-стосовно повідомлення відповідача про те, що претензія на адресу не надходила ДП "Вугілля України" повідомляє наступне: претензія № 06-11/1-Ю від 06.11.2015 р. була направлена 10.11.2015 р. на адресу ФОП ОСОБА_1 поштовим зв'язком із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення; поштове відправлення було повернуто відправнику на підставі закінчення терміну зберігання поштового відправлення, про що свідчить довідка пошти; тобто, відповідач не отримав поштове відправлення з причин, які не залежать від ДП "Вугілля України";

-таким чином станом на 13.06.2016 р. заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед ДП "Вугілля України" по платі поставленої продукції становить 403514 грн. 12 коп з ПДВ.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року, з наступними змінами, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України № 436-IV від 16 січня 2003 року з наступними змінами, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання зобов'язання, а саме зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як визначається в ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони в договорі обумовили, що розрахунки за вугілля проводяться на умовах 100% передоплати; дату внесення передоплати "Покупець" зобов'язаний додатково погодити з "Постачальником" (п. 3.3 договору).

Разом з тим, позивач здійснював поставку товару відповідачу без отримання від нього попередньої оплати за товар, тобто своїми діями фактично погодився про розрахунки після поставки товару.

Судом встановлено, що 10.11.2015 року позивач направив відповідачу Претензію № 06-11/1-10 від 08.11.2015 року з вимогою сплатити суму боргу у розмірі 415766 грн. 91 коп. (належним чином засвідчені копії претензії та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 10.11.2015 року як доказ направлення даної претензії відповідачу знаходяться в матеріалах справи); однак, рекомендоване поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором № 992 повернулось на адресу позивача із довідкою відділення поштового зв'язку "у зв'язку із закінченням терміну зберігання" та датою оформлення 25.11.2015 року.

Як визначається п. 1.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013 року, з наступними змінами та доповненнями, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України; днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

У Постанові Верховного суду України від 13.04.2016 року у справі № 6-2988цс15 висловлено наступну правову позицію : "під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами необхідних відомостей; отже, загальний зміст поняття "повідомлення" передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей".

З огляду на наведене, слід вважати, що зобов'язання по сплаті відповідачем за товар, поставлений йому позивачем за договором поставки вугілля № 43-14/КПП від 12.09.2014 року виник з 03.12.2015 року (25.11.2015 року - дата оформлення підприємством зв'язку рекомендованого поштового відправлення з претензією позивача + 7 днів у відповідності до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач порушив свої зобов'язання за договором поставки вугілля № 43-14/КПП від 12.09.2014 року та не оплатив повну вартість поставленого йому товару, відтак, сума заборгованості відповідача за поставлений товар становить 403514 грн. 12 коп - боргу ( з врахуванням оплати відповідачем 12272 грн. 79 коп. боргу згідно платіжного доручення № 60 від 13.05.2016 року після порушення провадження по справі).

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 12252 грн. 79 коп. основного боргу провадження у справі слід припинити у відповідності до п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України за відсутністю предмета спору, в зв'язку із оплатою.

Згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 16334 грн. 51 коп. - 3% річних, нарахованих на суму заборгованості за період з 01.01.2015 року по 22.04.2016 року.

Судом здійснено перерахунок 3% річних за період з 03.12.2015 року (дата виникнення зобов'язання відповідача за договором поставки) по 22.04.2016 року.

За результатами здійсненого перерахунку суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 4852 грн. 51 коп - 3% річних, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не суперечать чинному законодавству (розрахунок 3% річних (з-во "Ліга"), здійснений судом, додано до матеріалів справи).

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 11482 грн. - 3% річних слід відмовити як безпідставно заявлених.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 189026 грн. 92 коп. втрат від інфляції, нарахованих на суму заборгованості за період: січень 2015 року - березень 2016 року.

Судом здійснено перерахунок суми втрат від інфляції за період з 03.12.2015 року(дата виникнення зобов'язання відповідача за договором поставки) по 31.03.2016 року.

За результатами здійсненого перерахунку суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 9146 грн. 87 коп. втрат від інфляції, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не суперечать чинному законодавству (розрахунок втрат від інфляції (з-во "Ліга"), здійснений судом, додано до матеріалів справи).

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 179 880 грн. 05 коп. втрат від інфляції слід відмовити як безпідставно заявлених.

13.06.2016 року від відповідача надійшло Клопотання № без номера від 09.06.2016 р. про розстрочення виконання рішення суду (вх. № 11793 від 13.06.2016 року), в якому зазначається, зокрема, що:

- на час розгляду справи в суді відповідач не має змоги погасити суму основного боргу в розмірі 403514 грн. 12 коп в повному об'ємі; неможливість вчасно погасити суму основного боргу перед ДП "Вугілля України" відповідач пояснює тим, що його інший контрагент ДП "Львіввугілля" заборгувало відповідачу таку ж суму за поставлені йому товари, з шахт якого відповідач отримував вугілля по договору з ДП "Вугілля України";

- з винесенням рішення про стягнення з відповідача 403514 грн. 12 коп основного боргу та примусове стягнення яких в повному розмірі призведе до його банкрутства як фізичної особи-підприємця, оскільки в процесі примусового виконання рішення суду ДВС України буде арештоване все його майно, в т. ч. грошові кошти; в зв'язку із цим у відповідача виникла необхідність у розстрочці цього основного боргу на 12 місяців рівними частками по 33626 грн. 18 коп;

- просить суд розстрочити виконання рішення суду в частині стягнення основного боргу в розмірі 403514 грн. 12 коп на 12 місяців рівними частинами, як і розстрочити на цей же строк суму інфляційних нарахувань та 3% річних.

24.06.2016 року від відповідача поступило Пояснення № без номера від 23.06.2016 року щодо клопотання про розстрочення рішення суду (вх. № 12460 від 24.06.2016 року), в якому зазначається, зокрема, наступне:

- в доповнення до свого клопотання та на підтвердження необхідності розстрочення виконання рішення суду надає до матеріалів справи наступні документи:

- копію розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою, з яких вбачається, що сума одержаного відповідачем доходу у 2015р. складає 2 338 177 грн. 53 коп., із яких сума чистого оподатковуваного доходу складає лише 49101 грн. 73 коп., а вартість документально підтверджених витрат пов'язаних з господарською діяльністю складає 2 046 668 грн. 54 коп. - вартість придбаних товарів, матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції;58 080 грн. 80 коп. - втрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату; 184 326 грн. 46 коп. - інші витрати;

- копію податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, якою підтверджується сума особистого доходу відповідача внаслідок виробничої діяльності 49 101 грн. 73 коп.;

- копію довідки AT «Укрсиббанк» про залишок грошових коштів на банківському рахунку, з якого вбачається що станом на 22.06.2016р. залишок на рахунку відповідача складає 218 грн. 24 коп, що підтверджує відсутність на даний час у відповідача необхідної суми коштів для погашення заборгованості перед позивачем;

- копію акту звірки взаємних розрахунків станом на 30.04.2016р. між відповідачем та ТОВ «Котелеве» згідно якого ТОВ «Котелеве» заборгувало відповідачу кошти в розмірі 253 134 грн. за поставлене вугілля;

- копію видаткової накладної № 22 від 27.02.2015р. та аналізу розрахунків між відповідачем та ПАТ «Львівська вугільна компанія», згідно яких ПАТ «Львівська вугільна компанія», яке знаходиться в стані банкрутства, станом на 23.06.2016р. заборгувало мені кошти в розмірі 392821 грн. 56 коп за поставлені матеріали;

- стверджує, що розмір коштів які заборгували відповідачу контрагенти складає 1 043 469 грн. 89 коп., що в два рази перевищує заборгованість відповідача перед ДП "Вугілля України";

- зазначає, що примусове виконання рішення суду про стягнення з відповідача в повному розмірі 403 514 грн. 12 коп. основного боргу, призведе до арешту його рахунків, що не дасть йому можливості вільно провадити підприємницьку діяльність та повертати заборговані кошти позивачу, які він має намір повернути на протязі року, а тому подав це клопотання про розстрочення виконання рішення суду в частині стягнення основного боргу в розмірі 403 514 грн. 12 коп. на 12 місяців рівними частинами, як і розстрочити на цей же строк суму інфляційних нарахувань та 3% річних.

У Додаткових поясненнях №0522/06 від 22.06.2016 року позивач стосовно клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення у справі зазначив, що ДП "Вугілля України" заперечує проти заявленого клопотання, мотивуючи незгоду наступним:

- відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок

їх виконання.

- однак, рішення по справі № 921/268/16-г/16 на сьогоднішній день не винесено;

- при розгляді аналогічної справи стосовно розстрочення рішення у справі № 3/4/5022-73/2012 Вищий господарський суд України в постанові від 27.09.2012р. дійшов висновку, що фінансовий стан не є виключною обставиною в розуміння ст. 121 ГПК України, зазначивши наступне: "Підставою для надання відстрочки виконання рішення суду, в розумінні ст. 121 ГПК України, можуть бути конкретні обставини, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим; складний фінансовий стан відповідача не є виключною обставиною в розумінні ст. 121 ГПК України, на підставі якої можна вважати обґрунтованою вимогу Відповідача про надання йому відстрочки виконання рішення суду, оскільки надання такої відстрочки може негативно вплинути і на фінансовий стан Позивача";

- ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.07.2015р. за заявою ПАТ «Альфа-Банк» порушено провадження у справі № 910/12918/15 про банкрутство ДП «Вугілля України»;

- 08.07.2015р. на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднене оголошення № 20008 про порушення провадження у справі про банкрутство ДП «Вугілля України»;

- порушена справа про банкрутство ДП «Вугілля України» свідчить про скрутний фінансовий стан також і Позивача.

- пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012р. «Про судове рішення» роз'яснено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинам справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно п.6 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

У Постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" N 9 від 17 жовтня 2012 року, із наступними змінами і доповненнями, підпунктом 7.2. пункту 7 передбачено, зокрема, що підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб Державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" №14 від 26.12.2003 року викладено правову позицію, згідно якої при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно, зокрема, до статті 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, враховуючи те, що суд лише на підставі наявних доказів може зробити висновок про обґрунтованість клопотання заявника про розстрочку виконання рішення суду, оскільки припущення про ускладнення або неможливість його виконання має бути достатньо обґрунтованим і ця обставина повинна доводитись заявником за загальними правилами статті 33 ГПК України, проаналізувавши:

1) подані відповідачем документи, а саме:

- копії розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою за 2015 рік, в якому вказується, що відповідачем у 2015 році було одержано дохід у сумі 2 338 177 грн. 53 коп., із яких сума чистого оподатковуваного доходу становить 49101 грн. 73 коп.(тобто, відповідач отримує доходи від здійснення підприємницької діяльності);

- копію податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, в якій вказано суму доходу відповідача в розмірі 49 101 грн. 73 коп.;

- копію довідки № 30-532/4486 від 22.06.2016 року AT "Укрсиббанк", з якої вбачається, що залишок грошових коштів на банківському рахунку відповідача станом на 22.06.2016 року становить 218 грн. 24 коп.,

- копію довідки № 30-532/4491 від 04.07.2016 року AT "Укрсиббанк", з якої вбачається, що залишок грошових коштів на банківському рахунку відповідача станом на 04.07.2016 року становить 96 грн. 74 коп.,

-наявність заборгованості перед відповідачем інших контрагентів;

2)подані позивачем документи, а саме:

- ухвалу господарського суду міста Києва від 06.07.2015 року у справі №910/12918/15, якою порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Вугілля України" за заявою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" на суму 377 745 058 грн. 78 коп., що свідчить про важке фінансове становище позивача;

-а також заперечення позивача щодо надання розстрочки,

суд оцінивши їх в сукупності, вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявність конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

На підставі наведеного, суд проаналізувавши подані сторонами документи, вважає, що підстави для розстрочки виконання рішення суду відсутні. А, відтак, у клопотанні відповідача про розстрочку виконання рішення слід відмовити.

Судові витрати згідно ст.49 ГПК України покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 43,49, п.1-1 ч.1 ст.80, ст.ст.82,85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Державного підприємства "Вугілля України" вул. Б. Хмельницького, 4, м.Київ, 01601, ідентифікаційний код 32709929:

- 403514 грн. 12 коп - боргу;

- 4852 грн. 51 коп. - 3% річних;

- 9146 грн. 87 коп. - втрати від інфляції;

- 6262 грн. 70 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

3.В частині позовних вимог щодо стягнення 12252 грн 79 коп провадження у справі припинити.

4.В решті позову відмовити.

5.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України, через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 11 липня 2016 року.

Суддя С.О. Хома