ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2016 р.Справа № 915/499/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів Діброви Г.І., Колоколова С.І.;

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.;

за участю представників сторін:

від позивача - Гроцький О.М., за довіреністю б/н від 19.11.2015 року;

від відповідача 1 - не з'явився;

від відповідача 2 - не з'явився;

від третіх осіб - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства „Богополь", Миколаївська область, м. Первомайськ

на рішення господарського суду Миколаївської області від 22.03.2016 року

у справі № 915/499/15

за позовом Приватного підприємства „Богополь", Миколаївська область, м. Первомайськ

до відповідача 1 Первомайської міської ради, Миколаївська область, м. Первомайськ

відповідача 2 Обласного комунального підприємства „Миколаївоблтеплоенерго", м. Миколаїв

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, Миколаївська область, м. Первомайськ

про визнання нежитлової будівлі (котельні № 1) самовільним будівництвом та її знесення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Приватне підприємство „Богополь", Миколаївська область, м. Первомайськ (Далі - ПП „Богополь") звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Первомайської міської ради, Миколаївська область, м. Первомайськ та Обласного комунального підприємства „Миколаївоблтеплоенерго", м. Миколаїв за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання об'єкта нерухомого майна (котельні №1), який розташований по АДРЕСА_1, самочинним будівництвом та відновлення становища, яке існувало до самочинного будівництва об'єкту нерухомого майна (котельні № 1) шляхом зобов'язання забудовника його знести.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 16.06.2015 року в позові відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 08.09.2015 року апеляційну скаргу ПП „Богополь" залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.12.2015 року касаційна скарга ПП „Богополь" була задоволена, рішення господарського суду Миколаївської області від 16.06.2015 року та постанова Одеського апеляційного господарського суду від 08.09.2015 року скасовані, а справа передана до суду першої інстанції на новий розгляд.

Скасовуючи вищевказані рішення та постанову, суд касаційної інстанції вказав, що суди обох інстанцій не звернули увагу на те, що у матеріалах справи відсутні Свідоцтво про право власності на спірне майно як відповідача, так і третьої особи, а також відомості з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію за відповідачем 18.03.2013 року права власності. Суди обох інстанцій, не залучили та не дослідили зазначених документів і не встановили правового режиму нерухомого майна - котельні № 1 як на час його будівництва та приватизації, так і на час вирішення спору.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 22.03.2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Мотивуючи дане рішення, місцевий господарський суд зазначив, що з урахуванням вказівок суду касаційної інстанції, ним було витребувано, а Державним нотаріальним архівом Миколаївської області надано копію свідоцтва про право власності територіальної громади м. Первомайська Миколаївської області на нерухоме майно - нежитлову будівлю. Котельню №1, по АДРЕСА_1, від 17.08.2011 та копію Витягу про державну реєстрацію прав в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації від 17.08.2011 за № 31002530, згідно з яким новим власником спірного об'єкту на підставі вказаного договору купівлі-продажу став ОСОБА_2, а отже спірне майно придбано ОСОБА_2 на законних підставах, право власності на це майно зареєстровано в установленому порядку. Таким чином, позивач фактично просить суд позбавити права власності третю особу, яка набула це право на законних підставах, а отже позивачем не доведено відповідними доказами підстави для зобов'язання відповідача знести збудовану ним будівлю на підставі приписів статті 376 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з винесеним рішенням, ПП „Богополь" звернулось з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Скаржник вважає, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, зазначаючи, що суд першої інстанції не виконав вимоги Вищого господарського суду України, викладені в постанові від 23.12.2015 року, не встановивши правовий режим нерухомого майна на час його будівництва.

20.05.2016 року та 03.06.2016 року через відділ діловодства до Одеського апеляційного господарського суду від ОСОБА_2 та Первомайської міської ради надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Крім того, 03.06.2016 року представником Первомайської міської ради надано клопотання про розгляд справи у його відсутність.

В судовому засіданні, яке відкладалось, представник позивача підтримував доводи, викладені в апеляційній скарзі. Інші представники сторін в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. За таких обставин, судова колегія вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в апеляційній скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством покупців орендного підприємства №35 "Промінь" (реорганізоване з 04.12.1995 року в закрите акціонерне товариство "Богополь", а з 16.03.2010 року зареєстровано як приватне підприємство "Богополь"), згідно договору купівлі-продажу №40 від 24.11.1995 року, через Представництво Фонду державного майна у м. Первомайськ було придбано на праві колективної власності вбудоване нежитлове приміщення в житловому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

У вказаному договорі купівлі-продажу зазначено, що приміщення магазину знаходиться на земельній ділянці 0,02 га, виділеній магазину Первомайською міською радою народних депутатів м. Первомайськ на підставі рішення від 18.08.1995 року №35.

З часу придбання магазину земельна ділянка розміром 0,02 га знаходилася в оренді згідно укладених договорів, а саме:

- договору від 19.11.1997 року на право тимчасового користування землею, укладеного між виконкомом Первомайської міської ради та ЗАТ "Богополь";

- договору №1 на право тимчасового користування землею від 05.01.1999р., укладеного між виконкомом Первомайської міської ради та ЗАТ "Богополь";

- договору оренди земельної ділянки №116-02 від 14.06.2002р., укладеного між виконкомом Первомайської міської ради та ЗАТ "Богополь";

- договору сервітутного землекористування укладеного в 2008 році та переукладеного в 2013 році.

В 1998 році до зовнішньої стіни магазину по АДРЕСА_1 була прибудована топочна (котельня №1), якій присвоєна поштова адреса: АДРЕСА_1

Рішенням виконкому Первомайської міської ради від 29.04.2010 року №26 "Про оптимізацію системи теплозабезпечення міста" були закриті збиткові топочні №1, №2, №3 по вул. Радянській. У зв'язку з припиненням роботи вказаних топочних, обладнання топочної (котельні №1) було демонтовано.

Рішенням виконкому Первомайської міської ради від 08.04.2011 року № 263 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна" керуючись п.10 ч. "б" ст.30, п.2 ч.9 ст.60 Закону України " Про місцеве самоврядування в Україні", Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 за №7/5, на підставі рішення міської ради від 25.03.2009 № 4 "Про надання згоди на прийняття до комунальної власності об'єктів теплопостачання міста Первомайська, актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу структурного підрозділу обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" - району теплових мереж міста Первомайськ, затверджений рішенням міської ради від 11.08.2009 №1 "Про затвердження передавального балансу та акту приймання-передачі майна обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго", виконком міської ради вирішив оформити право власності та видати Свідоцтво про право власності, зокрема, на об'єкт нерухомого майна - топочну №1 - АДРЕСА_1 за територіальною громадою міста Первомайська в особі Первомайської міської ради.

Згідно рішення Первомайської міської ради від 25.12.2012 року №18 "Про надання та вилучення земельних ділянок" відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ст.ст.12,116,120,123,124 та п.12 перехідних положень Земельного кодексу України, ст..ст.5,7 Закону України "Про оренду землі" вирішено затвердити територіальній громаді міста Первомайська в особі Первомайської міської ради проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди для обслуговування нежитлової будівлі, котельні №1 по АДРЕСА_1 (рішення міської ради №5 "Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" від 28.03.2012). Передати територіальній громаді міста Первомайська в особі Первомайської міської ради у користування на умовах оренди строком на 10 років земельну ділянку площею 0,0063 га для обслуговування нежитлової будівлі, котельні № 1по АДРЕСА_1;кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

На підставі рішення міської ради від 25.01.2013 року №6 "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Первомайськ, які підлягають приватизації в 2013 році", приміщення топочної (котельні №1) було включено до переліку об'єктів на приватизацію.

Переможцем аукціону став громадянин ОСОБА_2, об'єкту присвоєна поштова адреса: АДРЕСА_1.

18.03.2013 року між територіальною громадою міста Первомайська Миколаївської області (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу спірної нежитлової будівлі - котельні №1.

За умовами договору купівлі-продажу від 18.03.2013 року на час відчуження нежитлової будівлі - котельні №1 власником була територіальна громада міста Первомайська Миколаївської області на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.08.2011 серія НОМЕР_2.

Як вже зазначалось раніше, ПП „Богополь" звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом про визнання об'єкта нерухомого майна (котельні №1), який розташований по АДРЕСА_1, самочинним будівництвом та відновлення становища, яке існувало до самочинного будівництва об'єкту нерухомого майна (котельні № 1) шляхом зобов'язання забудовника його знести.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач забудував земельну ділянку (прибудинкову територію), право користування на яку мають власники квартир та магазину будинку по АДРЕСА_3, без зміни її цільового призначення, позбавив права користування землею, яка складається із прибудинкової території і землі, наданої в користування для обслуговування магазину, здійснював будівництво котельні №1 без узгодженого та затвердженого проекту, без належних дозволів на виконання будівельних робіт та введення об'єкта до експлуатації, чим порушив вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

На думку позивача спірний об'єкт є самочинним будівництвом та відповідач повинен відновити становище, яке існувало до самочинного будівництва об'єкту нерухомого майна (котельні №1) шляхом його знесення.

Положеннями ст. 20 Господарського кодексу України та ст. 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Позовна вимога про визнання нежитлової будівлі самовільним будівництвом є нічим іншим як встановлення факту, що має юридичне значення. Юридичні факти можуть встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

За таких обставин, вимога щодо встановлення певного факту не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належать повноваження щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога- спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

Відокремлення встановлення фактів та визнання обставин від спору, де ці факти та обставини є доказом вимог чи заперечень у цьому спорі, суперечить основним засадам господарського процесу та його формам.

Враховуючи зміст позовної вимоги, заявленої позивачем про визнання нежитлової будівлі самовільним будівництвом, судова колегія вважає, що вона є вимогою про визнання факту, що суперечить вимогам ст. 12 Господарського процесуального кодексу України і не відповідає способам захисту порушеного права, передбачених ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

В пункті 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26 грудня 2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що господарський суд, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити в позові, а не припиняти провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, місцевим господарським судом правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про відновлення становища, яке існувало до самовільного будівництва об'єкту нерухомого майна (котельні № 1) шляхом зобов'язання забудовника (відповідача) його знести, судова колегія зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 376 Цивільного кодексу України визначено поняття самочинного будівництва та правові наслідки здійснення самочинного будівництва.

Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

За змістом частин 4 та 7 статті 376 вказаного Кодексу залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту вищевказаної правової норми, в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України, вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 Цивільного кодексу України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 Цивільного кодексу України).

Як зазначалося раніше, на теперішній час спірна будівля належить на праві власності третій особі у справі ОСОБА_2, згідно свідоцтва про право власності територіальної громади м. Первомайська Миколаївської області на нерухоме майно - нежитлову будівлю (Котельню №1 , по АДРЕСА_1, від 17.08.2011 року) та на підставі копії Витягу про державну реєстрацію прав в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації від 17.08.2011 року за № 31002530. Його (ОСОБА_2) право власності зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою № 53491036 з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

За таких обставин, спірне майно придбано ОСОБА_2 на законних підставах, право власності на це майно зареєстровано в установленому законом порядку, а вимоги позивача направлення на позбавлення права власності третьої особи, яка набула це право на законних підставах, а наявність рішення виконавчого комітету Первомайської міської ради №263 від 08.04.2011 року за територіальною громадою міста Первомайська Миколаївської області, в тому числі на топочну №1 по АДРЕСА_1 виключає визнання правового статусу спірного майна як самочинного.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки спростовуються вищевикладеним.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу Приватного підприємства „Богополь", Миколаївська область, м. Первомайськ слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Миколаївської області від 22.03.2016 року у даній справі - без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49; 99; 101-103; 105; Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Богополь", Миколаївська область, м. Первомайськ на рішення господарського суду Миколаївської області від 22.03.2016 року у справі № 915/499/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 22.03.2016 року у справі № 915/499/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

С.І. Колоколов