ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.06.2016р. Справа № 905/1620/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Паюновій Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбас-Анко», м. Донецьк

про стягнення 133 408 грн. 75 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 представник за довіреністю №24-12/15-1 від 24.12.2015р.

від відповідача: представник не зявився.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 30.06.2016р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1», м. Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбас-Анко», м. Донецьк, про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу № LC6100-01/12 від 05.01.2012 року в сумі 133 408 грн. 75 коп.

Ухвалою суду від 06.05.2016р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 19.05.2016р. Розгляд справи неодноразово відкладався.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором фінансового лізингу № LC6100-01/12 від 05.01.2012 року щодо вчасної сплати лізингових платежів. Нормативно позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 626, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 292 Господарського кодексу України.

Представник позивача у судових засіданнях 19.05.2016р., 09.06.2016р. та 30.06.2016р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в обґрунтування своїх вимог посилався на укладання договору фінансового лізингу № LC6100-01/12 від 05.01.2012 року із відповідачем, невиконання останнім за ним своїх зобов'язань з вчасної сплати лізингових платежів, внаслідок чого утворилась заборгованість. 29.06.2016р. через канцелярію господарського суду Донецької області від позивача надійшли пояснення, згідно яких в результаті зарахування переплаченої суми від коштів, що надійшли 10.06.2014р. згідно платіжних доручень №367, №369 та №370, заборгованість за рахунком № LC6100-01/12/29-045 від 01.07.2014р. зменшилась на 4 316 грн.09 коп. в частині нарахованої комісії і становить 10 898 грн. 57 коп.

Відповідач про судові засідання 19.05.2016р., 09.06.2016р. та 30.06.2016р. був повідомлений належним чином, про що свідчать розміщені 10.05.2016р., 23.05.2016р. та 13.06.2016р. на сторінці господарського суду Донецької області (у розділі «Повідомлення для учасників судового процесу, які знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції») офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/) повідомлення про розгляд справи, однак у засідання суду представника не направив, відзив на позов не надав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

З огляду на достатність наявних в матеріалах справи документів для правильного вирішення спору, враховуючи, що неявка в судове засідання належним чином повідомленого відповідача та ненадання ним відзиву на позовну заяву не впливає на правову оцінку спірних правовідносин та не перешкоджає вирішенню справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1» (далі лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбас-Анко» (далі лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу № LC6100-01/12 від 05.01.2012 року (далі за текстом Договір), за умовами якого лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) (далі договір купівлі-продажу) зобовязується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в специфікації (додаток №2 до договору) (далі предмет лізингу), а лізингоодержувач зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах договору.

Пунктом 1.7 договору визначено, що строк лізингу складається з періодів лізингу у кількості 36 місяців, починаючи з першого періоду лізингу, визначеного за правилами договору та додатків до нього.

Відповідно до п.2.1. договору, вартість предмету лізингу на момент підписання договору становить 320 700 грн. 98 коп. (в тому числі 20 % ПДВ) і підлягає остаточному визначенню після передачі предмета лізингу лізингоодержувачу та здійснення всіх розрахунків за договором купівлі-продажу.

Відповідно до п.3.4. договору, розмір авансового лізингового платежу за договором становить 40,00% від остаточної вартості предмета лізингу, визначеної за правилами п.2.2.-2.5. договору та підлягає сплаті лізингоодержувачем попередньо у розмірі 40,00% від вартості згідно п.2.1. договору з доплатою перевищення на підставі відповідного рахунку лізингодавця та у зазначені в такому рахунку строки.

Відповідно до п.4.1 договору, лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування придбання предмета лізингу та поточні лізингові платежі.

Як встановлено пунктом 4.2 договору, лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування придбання предмета лізингу у період з моменту виникнення заборгованості лізингоодержувача перед лізингодавцем, визначеної за правилами цього договору до настання першого періоду лізингу.

Відповідно до п. 4.3. договору, лізингоодержувач протягом строку лізингу сплачує лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості предмета лізингу та комісії лізингодавця (далі комісія лізингодавця).

Відповідно до умов п.5.1 загальних умов фінансового лізингу (додаток №4) до договору фінансового лізингу, лізингоодержувач зобовязується сплачувати лізингові платежі. Датою сплати лізингового платежу вважається дата зарахування такого платежу на поточний рахунок лізингодавця.

Пунктом 5.2 загальних умов визначено, що лізингоодержувач сплачує авансові лізингові платежі на підставі рахунку протягом 5 днів з дня укладення договору.

Згідно п 5.3 загальних умов, лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням п.5.4 цих загальних умов на підставі рахунку лізингоодержувача, відправленого на вказану в договорі електронну адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного звязку. У разі неотримання рахунку лізингодавця до 5 числа поточного місяця лізингоодержувач зобовязаний звернутися до лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі починаючи з першого періоду лізингу. Поточний лізинговий платіж за перший період лізингу лізингоодержувач сплачує авансом до 15 числа поточного місяця на підставі рахунку лізингодавця (п.5.4 загальних умов).

Відповідно до п.6.2 загальних умов, змінений за правилами п.6.1 цих загальних умов розмір лізингових платежів зазначається у відповідному рахунку лізингодавця та підлягає сплаті лізингоодержувачем у безспірному порядку.

Лізингоодержувач протягом строку лізингу за свій рахунок забезпечує страхування предмету лізингу в страховій компанії згідно визначеного лізингодавцем переліку (п.7.1 загальних умов).

Лізингоодержувач зобовязується вчасно продовжувати страхування предмета лізингу та страхування цивільної відповідальності до повного виконання зобовязань за цим договором (п.7.4 загальних умов).

На виконання умов договору, позивачем було передано предмет лізингу (напівпричіп сталевий самоскид Wielton NW33SBK-M2, 2012р.в., серійний №SUDNW18), що підтверджується актом приймання-передачі предмета лізингу б/н від 16.02.2012р., підписаним лише з боку відповідача.

Для оплати лізингових платежів, позивачем були виставлені відповідачеві рахунки-фактури:

№LC6100-01/12/29-045 від 01.07.2014р. на суму 15 214 грн. 66 коп.;

№LC6100-01/12/30-046 від 01.08.2014р. на суму 15 751 грн. 95 коп.;

№LC6100-01/12/ev-048 від 29.08.2014р. на суму 1 329 грн. 32 коп.;

№LC6100-01/12/31-049 від 01.09.2014р. на суму 17 556 грн. 51 коп.;

№LC6100-01/12/32-051 від 01.10.2014р. на суму 16 175 грн. 76 коп.;

№LC6100-01/12/33-053 від 03.11.2014р. на суму 16 030 грн. 25 коп.;

№LC6100-01/12/ev-055 від 24.11.2014р. на суму 1 473 грн. 55 коп.;

№LC6100-01/12/34-056 від 01.12.2014р. на суму 395 грн. 04 коп.;

№LC6100-01/12/35-058 від 05.01.2015р. на суму 19 772 грн. 82 коп.;

№LC6100-01/12/36-060 від 02.02.2015р. на суму 24 669 грн. 43 коп.;

№LC6100-01/12/v-061 від 02.02.2015р. на суму 9 355 грн. 55 коп., які підписані тільки з боку позивача. Загальна сума лізингових платежів за зазначеними рахунками становить 137 724 грн. 84 коп.

Відповідно до п.5.8. загальних умов, зарахування отриманих лізингодавцем від лізингоодержувача грошових коштів здійснюється в такому порядку: 1) відшкодування витрат лізингодавця, які виникли в період дії цього Договору та повязані з ним; 2 сплата нарахованих штрафних санкцій за порушення лізингоодержувачем договору; 3) доплата адміністративної комісії; 4) доплата авансового лізингового платежу; 5) сплата простроченої заборгованості з нарахованої комісії лізингодавця; 6) сплата простроченої заборгованості з відшкодування вартості предмета лізингу; 7) сплата суми поточної заборгованості по нарахованій комісії лізингодавця; 8) сплата поточної заборгованості по відшкодуванню вартості предмета лізингу.

Лізингодавець має право зарахувати сплачений лізингоодержувачем авансовий платіж, а також інші передбачені за цим договором платежі в рахунок погашення заборгованості за укладеними договорами фінансового лізингу між лізингодавцем та лізингоодержувачем та договорами фінансового лізингу, які будуть укладені сторонами в майбутньому.

Як зазначив позивач в своїх поясненнях, в результаті зарахування переплаченої суми від коштів, що надійшли 10.06.2014р. згідно платіжних доручень №367, №369 та №370, заборгованість за рахунком № LC6100-01/12/29-045 від 01.07.2014р. зменшилась на 4 316 грн.09 коп. в частині нарахованої комісії і становить 10 898 грн. 57 коп.

22.12.2015р. позивачем на поштову адресу товариства та на електронну пошту була надіслана вимога вих. №1731-12/15 від 22.12.2015р. про сплату заборгованості, зокрема, за договором фінансового лізингу № LC6100-01/12 від 05.01.2012 року, яка останнім залишена без відповіді та задоволення.

Судом встановлено, що зобовязання з сплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу № LC6100-01/12 від 05.01.2012 року відповідачем не виконані в повному обсязі, заборгованість в сумі 133 408 грн. 75 коп. станом на час розгляду справи не сплачена.

Проаналізувавши укладений сторонами договір фінансового лізингу № LC6100-01/12 від 05.01.2012 року, суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором лізингу, отже, правовідносини сторін підпадають під регулювання параграфу 6 Глави 58 Цивільного кодексу України.

Статтею 806 Цивільного кодексу України встановлено, що договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною 1 статі 292 Господарського кодексу України передбачено, що лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем у виключне користування другій стороні лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Приписами частини 2 ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Пунктом 3 частини 2 ст.11 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено обов'язок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про фінансовий лізинг", сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Згідно із ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав у відповідача для ухилення від виконання свого обовязку за договором стосовно сплати лізингових платежів, як це визначено п.4.1 договору фінансового лізингу № LC6100-01/12 від 05.01.2012 року та п.5.1 5.3 загальних умов фінансового лізингу.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається здійснення відповідачем розрахунку з позивачем впродовж вказаного строку, що призвело до порушення відповідачем зобовязання з оплати робіт як боржником, який прострочив виконання, у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором фінансового лізингу № LC6100-01/12 від 05.01.2012 року в сумі 133 408 грн. 75 коп. обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, отже, такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що витрати зі сплати судового збору за вимогами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 530, ст.ст. 610, 612, 629, 759, 763 Цивільного кодексу України; ч. 1, 7 ст. 193, ч.1 ст. 292 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 28, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбас-Анко» (, місцезнаходження 83007, Донецька область, місто Донецьк, Київський район, проспект Київський, будинок 68) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1» (, місцезнаходження 04073, місто Київ, проспект Московський, будинок 9, корпус 5, офіс 101) заборгованість за договором фінансового лізингу № LC6100-01/12 від 05.01.2012 року в сумі 133 408 грн. 75 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 001 грн. 13 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 30.06.2016р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.07.2016р.

Суддя Ю.С. Мельниченко