ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 липня 2016 року Справа № 912/1318/15

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Васищака І.М., суддів Грека Б.М., Студенця В.І., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28 січня 2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13 квітня 2016 року у справі № 912/1318/15 за позовом Світловодського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Фонду державного майна України та регіонального відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області до публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк", відкритого акціонерного товариства "Чисті метали", третя особа - Світловодська міська рада Кіровоградської області, про визнання недійсним договору, зобов'язання повернути будівлю, визнання права власності,

УСТАНОВИВ:

До касаційної скарги не додано належних документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому розмірі із заяв, що подаються до Вищого господарського суду України.

Як убачається з матеріалів справи, позовна заява містить вимоги як майнового, так і немайнового характеру, які господарськими судами задоволені частково. Публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк" просить скасувати судові рішення в даній справі в повному обсязі, а тому судовий збір за подання касаційної скарги має бути сплачений окремо по кожній з таких вимог.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання касаційної скарги на рішення господарського суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, становила 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1 827 грн) та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (73 080 грн).

На момент подання позову балансова вартість спірного майна складала 2 978 800 грн., а тому сума судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги в частині вимог майнового характеру повинна становити 71 491 грн 20 коп., що складає 120 відсотків ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Водночас позовна заява містить дві вимоги немайнового характеру, а тому судовий збір за подання касаційної скарги має бути сплачений окремо по кожній з таких вимог (1 461 грн 60 коп. і 1 461 грн 60 коп. відповідно).

Отже, подане скаржником платіжне доручення від 23 травня 2015 року № не можна визнати належним доказом, що підтверджує сплату судового збору в установленому розмірі.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

На підставі наведеного, керуючись пунктом 4 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28 січня 2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13 квітня 2016 року повернути скаржнику.

Головуючий, суддя І.М. Васищак
Суддя Б.М. Грек
Суддя В.І. Студенець