КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2016 р. Справа№ 910/13045/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Зеленіна В.О.

Пашкіної С.А.

при секретарі судового засідання Богатчук К.І.

від представників сторін :

позивача - Охріменко О.О.

відповідача - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на ухвалу господарського суду міста Києва від 09.12.2015 (суддя Нечай О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-

зернова корпорація України"

до Sonders Trading K/S Co., Limited, Гонконг

про стягнення 2012485,70 дол. США

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Sonders Trading K/S Co., Limited про стягнення 2 012 485,70 дол. США.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.12.2015 провадження по справі №910/13045/15 припинено.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 11.01.2016 справу призначено колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя - доповідач): Сітайло Л.Г. судді: Баранець О.М., Пашкіна С.А.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2016, в зв'язку з перебуванням судді Баранця О.М. у відпустці, та керуючись ст.ст. 4-6, 69 Господарського процесуального кодексу України, п.2.3.25. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 №25, п.п. 2.2, 2.6 засад використання автоматизованої системи документообігу суду, затверджених рішенням зборів суддів Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2015, сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі №910/13045/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г., судді: Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2016, у зазначеному складі, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на ухвалу господарського суду міста Києва від 09.12.2015 по справі №910/13045/15 прийнято до провадження з призначенням на 19.07.2016.

Розпорядженням від 18.07.2016 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 18.07.2016, в зв'язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф., яка не є головуючим суддею, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Сітайло Л.Г. судді: Пашкіна С.А., Зеленін В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2016, колегією суддів в зазначеному складі, прийнято апеляційну скаргу до свого провадження.

В судове засідання 19.07.2016 з'явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд апеляційної інстанції отримав, відповідно до ст. 6 Конвенції, від органу запитуваної держави повідомлення про невручення документів відповідачу.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Конвенції суд може постановити рішення за відсутності доказів вручення судового документа особисто відповідачеві, якщо з дати направлення документа сплинув строк, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців. З часу винесення ухвали про порушення справи пройшло шість місяців.

Беручи до уваги, що представник відповідача повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином (відповідно до положень Конвенцієї про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 (Гаага)), колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.12.2015.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

05 березня 2014 року між ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (Україна), Neslot Limited (Гонконг, Китай) та Sonders Trading K/S Co., Limited (Гонконг, Китай) укладено Угоду про переведення боргу (далі - Угода).

Відповідно до Угоди сторони домовились про те, що ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" не заперечує проти переведення боргу від Neslot Limited на Sonders Trading K/S Co., Limited в загальній сумі 2 050 740,50 дол. США, Neslot Limited не заперечує проти прямого платежу від Sonders Trading K/S Co., Limited на користь ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" в загальній сумі 2 050 740,50 дол. США.

Припиняючи провадження по справі місцевий господарський суд виходив з того, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, оскільки в Угоді не вказано, що місцем її укладання є місто Київ, чи будь-яке інше місто на території України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» 16 квітня 1991 року № 959-ХІІ спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також, за згодою сторін спору, Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Статтею 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Як зазначено в п. 5 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій»: «Господарським судам слід враховувати, що звернення до арбітражу - це право, а не обов'язок сторони (стаття 12 ГПК України), яке реалізовується у встановленому порядку (стаття 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»), а підсудність суду справи з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Виходячи з загальних засад законодавства, а також судової практики, вбачається, що територіальна підсудність справи з іноземним елементом у випадку, передбаченому п. 7) ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», визначається за місцем вчинення дії або настання події, що стала підставою для подання позову.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2014 між ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (Україна) та Neslot Limited (Гонконг, Китай) укладено зовнішньоекономічний контракт №EXP230114-1. Зазначений контракт укладено в м. Києві Україна.

Так, в Угоді про переведення боргу не вказано, що місцем її укладання є місто Київ, Україна. В той же час, колегія суддів звертає увагу, в зазначеній Угоді взагалі не зазначено місце укладання останньої.

Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Провадження у справі підлягає припиненню, на підставі пункту 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України якщо, зокрема вирішення спору відповідно до законів України та угод віднесено до компетенції інших органів або судів іншої юрисдикції.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру…».

Також, колегія суддів звертає увагу, що Угода про переведення боргу не містить умов щодо вирішення спірних питань позивачем та відповідачем. Крім того, арбітражне застереження, що міститься в п. 11.1.-11.2 Контракту №EXP230114-1 не поширюється на відносини між позивачем та відповідачем.

Аналогічного висновку дійшов Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України в рішенні від 15.12.2014 по справі №167г/2014 (копія міститься в матеріалах справи).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що припинивши провадження по справі місцевий господарський суд ухилився від вирішення

спору по суті.

Відповідно до ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 4.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду, з числа зазначених у частині сьомій статті 106 Господарського процесуального кодексу України, з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно з загальними правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене вище, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським судом не повно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, в зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 по справі №910/13045/15 скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 по справі №910/13045/15 - скасувати.

Матеріали справи №910/13045/15 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.О. Зеленін

С.А. Пашкіна