ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.07.16р. Справа № 904/3360/16

За позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпропетровськ

до публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний", м. Кривий Ріг

про стягнення 7 952,40 грн. плати за користування вагонами та 14,16 грн. збору за зберігання вантажу

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивач: ОСОБА_2, довіреність №696 від 27.04.2016 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №140/81 від 05.05.2016 року, представник

ОСОБА_4, довіреність №95/12 від 16.06.2016 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" 7 952,40 грн. за користування вагонами та 14,16 грн. за зберігання вантажу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що взаємовідносини позивача з відповідачем щодо подачі та забирання вагонів регулюються Статутом залізниць України, Правилами користування вагонами і контейнерами та договором №ПР/М-12-2/14-1438 НЮдч від 21.09.2012 року "Про експлуатацію залізничної підїзної колії публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції ОСОБА_1 і Рядова ДП "ОСОБА_1 залізниця".

За накладною № 42177576 залізницею був прийнятий до перевезення на адресу одержувача ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" вагон № 66693235. Однак, у визначений термін вагон відповідачем на свою під'їзну колію забраний не був, на підставі вимог пунктів 3, 6, 8 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року №113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 року за №165/3458, станцією ОСОБА_1 було складено акт загальної форми ГУ-23 № 4210 від 26.10.2015 року. У подальшому відповідач таки забрав зазначений вагон на свою під'їзну колію, що підтверджується Пам'яткою про подавання вагонів ф. ГУ-45 № 3179 від 26.10.2015 року. 03.11.2015 року вагон № 66693235 було повернуто в порожньому стані з під'їзної колії ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", що підтверджено Пам'яткою про забирання вагонів № 2209 та за накладною № 46123592 відправлено на станцію Кривий Ріг на адресу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" під навантаження. Враховуючи, що документи, які являються підставою для матеріальної відповідальності та пам'ятки про подавання і забирання вагону, були підписані представниками ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" без заперечень, станція ОСОБА_1 по відомості ф. ГУ-46 № 03119394 було нараховано плату за користування вагоном в сумі 7 952,40 грн. та по накопичувальній картці ф. ФДУ-92 №06119056 було нараховано збір за зберігання вантажу в сумі 14,16 грн. ОСОБА_3, відповідач не погодився із нарахованими сумами, вищезазначена відомість відповідальним працівником ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" була підписана із запереченням "З нараховую сумою не згодні. Згідно телеграфного розпорядження № 1905 від 23.10.15р. забороняється подавання під вантажі операції та оформлення перевізних документів на вагони, які мають ознаку "Зміни в АБД ПВ", а накопичувальна картка була підписана із запереченням: "З нарахованою сумою за зберігання вантажу не згодні. Вагон на під'їзну колію ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" не подавався через вичерпний строк деповського ремонту".

15.06.2016 року відповідачем надано відзив на позовну заяву яким просить суд у задоволенні позовних вимог в сумі 7 966,56 грн. плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу відмовити частково в сумі 7 764,36 грн. посилаючись на те, що 26.10.2015 року на під'їзну колію приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" прибув вагон № 66693235 згідно накладної № 42177576, в графі 20 якої зазначено "направляється до пункту навантаження Порожній власний вагон. З-під Концентрат залізорудний (гематит) (141092). Власник Корпорація "МПС". Орендар ТОВ "Лемтранс". Оператор ТОВ "Лемтранс". Зазначений вагон було подано 26.10.2015 року о 10:50 у складі 59 власних порожніх вагонів, згідно пам'ятки про подавання вагонів ф. ГУ-45 №3179, на під'їзну колію приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" під навантаження. Відповідач визнає факт несвоєчасного забирання вагону на свою під'їзну колію, про що позивачем 26.10.2015 року було складено акт загальної форми ГУ-23 №4210 і підписано відповідачем без заперечень. Тому, 26.10.2015 року відповідачем було забрано 59 вагонів, в т.ч. і вагон № 66693235, і підписано Пам'ятку №379 без заперечень і відміток. На момент забирання відповідачем вагону № 66693235 його власником, згідно накладної № 42177576 була корпорація "МПС". Отримавши вагон, відповідачем було його завантажено вантажем "обкотиш залізорудний". На підставі отриманої інформації відповідачем виключено вагон зі складу потягу, який мав відправлятися, та переведено на передавальні колії станції ОСОБА_1. Після цього, відповідач був змушений розвантажити вантаж і виставити 03.11.2015 року о 14:00 цей вагон на станцію ОСОБА_1 в порожньому стані, на підставі Пам'ятки про забирання вагонів форми ГУ-45 № 2209. Після цього 04.11.2015 року, в порушення вимог ст.ст. 44-45 Статуту, працівниками позивача і відправником ТОВ "Металургтранс" було оформлено перевізний документ (накладну) № 46123592 на вагон № 66693235 зі станції ОСОБА_1 на станцію Кривий Ріг. При відправленні вагону № 66693235 в гр. 20 накладної № 46123592 вже зазначено, що оператором є ТОВ "Металургтранс", а власником вагону є ДП "Стрийський ВРЗ". Вагон направляє вагон до пункту навантаження. Тобто, виходячи з даних, вказаних у накладній, змінами щодо вагону була не його бракування, як це було вказано касиром станції ОСОБА_1, а зміна його власника і оператора. Також відповідач вказує, що вірно підписав відомість плати за користування вагонами № 03119394 з застереженням, посилаючись на телеграфне розпорядження № 1905 від 23.10.2015 року, в якому зазначено, що забороняється подача під вантажні операції та оформлення перевізних документів на вагони, що мають ознаки "зміни в автоматизованому банку даних парку вагонів". Отже, на думку відповідача, враховуючи наявні фактичні обставини, які зумовили відсутність можливості приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" користуватися вагоном, оформлювати відповідні перевізні документи та відправляти за призначенням або взагалі не приймати для користування вагон № 66693235, відсутні підстави для сплати плати за користування вагоном в період з 26.10.2015 року по 07.11.2015 року. В той же час, відповідач визнає частину заявлених позовних вимог, а саме 242,64 грн.: - за період затримки вагону на ст. Грековата відповідно наказу № 558 з 24.10.2015 року 03:42 до 25.10.2015 року 22:05 (42 год. 23 хв.); - за період затримки на коліях станції ОСОБА_1 по акту загальної форми № 4208/4210 з 26.10.2015 року 09:20 по 26.10.2015 року 22:05 (01 год. 30 хв.).

Також у відзиві відповідач вказує, що з 05.05.2016 року публічне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" змінив тип товариства з публічного на приватне акціонерне товариство.

30.06.2016 року позивачем надані письмові пояснення де вказує, що інформація зазначена відповідачем не відповідає дійсності та нічим не підтверджена оскільки на запит Криворізької дирекції залізничних перевезень з Головного інформаційно-обчислювального центру ПАТ "Українська залізниця" надійшло відповідь за № 10/24 від 10.03.2016 року, де зазначено що в спірний період, за який нараховано залізницею відповідачу відповідні збори в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ) ознака "відбудуться зміни" по вагону № 66693235 не виставлялась. Таким чином, вагон можливо було подавати під навантаження, оформлювати відповідні перевізні документи та відправляти за призначенням. Відповідно до заповнення залізничних накладних №42177576 та №46123592 на які посилається відповідач, позивач зазначає, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 року за № 644 та зареєстрованих Міністерством юстиції України 24.11.2000 року за № 863/5084. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Інформація викладена у накладній засвідчується електронним підписом представника відправника. Залізниця не перевіряє правильність оформлення зазначеної накладної.

За приписом статті 25 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, реорганізації суб'єкта господарювання у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі його правонаступника. Господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України "Про акціонерні товариства"). Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи (абз. 1 п. 1.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Матеріали справи містять копію статуту приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", затвердженого загальними зборами акціонерів публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" протокол зборів від 29.04.2016 року, відповідно до якого новим найменуванням публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" є приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".

Провадження у справі було порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2016 року з призначенням її до розгляду на 02.06.2016 року.

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні від 02.06.2016 року було оголошено перерву до 16.06.2016 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2016 року за клопотанням представників сторін строк розгляду спору продовжено на п'ятнадцять днів до 14.07.2016 року.

У судовому засіданні 16.06.2016 року було оголошено перерву до 30.06.2016 року, після чого у судовому засіданні від 30.06.2016 року також було оголошено перерву до 14.07.2016 року.

У судовому засіданні 14.07.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі статтею 71 Статуту залізниць України взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій, визначаються договором; порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

21.09.2012 року між державним підприємством "ОСОБА_1 залізниця" (далі - залізниця, позивач) та публічним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - власник колії, відповідач ) укладений договір № ПР/М-12-2/14-1438НЮдч про експлуатацію залізничної підїзної колії публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції ОСОБА_1 і Рядова ОСОБА_1 залізниці (далі - договір), відповідно до пункту 1 якого згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах цього договору експлуатується підїзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції ОСОБА_1 залізниці: ОСОБА_1 - стрілками № 2, 4, 6 до колій № 6 та № 8 станції ОСОБА_1; Рядова - стрілкою № 8 до колії № 6 станції Рядова.

Під'їзна колія обслуговується власним локомотивом.

Здавання вагонів для під'їзної колії станцій ОСОБА_1, Рядова здійснюється:

- порожні хопери - через інтервал часу 2,0 година;

- порожні напіввагони для навантаження концентрату залізорудного, обкотишів - через інтервал часу 2,5 години;

- вагони з небезпечними вантажами класу "1ВМ" - не пізніше, ніж через 2 години з моменту їх прибуття на станцію примикання;

- інші вагони - за повідомленнями, які передає відповідальний працівник станції залізниці прийомоздавальнику власника колії не пізніше, ніж за 2 години до фактичного здавання вагонів, із реєстрацією у Книзі повідомлень форми ГУ-2 (п. 5 договору).

Згідно з абзацом першим пункту 6 договору вагони, що прибули на станцію ОСОБА_1 залізниці для ПАТ "ПІВНГЗК", подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 1,2,3,4,5,6,7,8,13 станції ОСОБА_1 за вказівкою чергового по станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.

Час перебування вагонів на підїзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (пункт 11 договору).

Відповідно до пункту 15 договору власник колії сплачує залізниці:

- за користування вагонами згідно - з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ним послуги (Тарифного керівництва № 1);

- за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з причини, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) згідно з Правилами зберігання вантажів;

- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, які виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативними документами.

Цей договір укладається терміном на 5 років і діє з моменту його підписання сторонами. Термін дії з 29.10.2012 року до 28.10.2017 року (пункт 20 договору).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року № 200 було утворено публічне акціонерне товариство "Українська залізниця". Додатком 1 до названої постанови затверджено перелік підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворено публічне акціонерне товариство "Українська залізниця". До нього, зокрема, увійшло державне підприємство "ОСОБА_1 залізниця" (ідентифікаційний код 01073828).

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735 "Питання публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", був затверджений статут ПАТ "Укрзалізниця", відповідно до пункту 2 якого товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укразалізниці та підприємств залізничного транспорту, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року № 200. Пунктом 12 Статуту закріплено, що товариство є юридичною особою з дня державної реєстрації.

Також, відповідно до статті 6 Закону України від 23.02.2012 року № 4442-VI "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

В свою чергу 21.10.2015 року відповідно до чинного законодавства відбулася державна реєстрація ПАТ "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815). До даних "про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа" увійшло й державне підприємство "ОСОБА_1 залізниця". Регіональна філія "ОСОБА_1 залізниця" (ідентифікаційний код ВП 40081237) значиться як відокремлений підрозділ юридичної особи ПАТ "Укрзалізниця".

Згідно з витягом з протоколу №1 засідання ПАТ "Укрзалізниця" датою початку фінансово-господарської діяльності товариства було визначено 01.12.2015 року.

Відповідно до пункту 1 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

В частині 2 статті 108 цього Кодексу встановлено, що у разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

Так, 18.08.2015 року Міністерством інфраструктури України відповідно до статті 107 Кодексу був затверджений передавальний акт державного підприємства "ОСОБА_1 залізниця", згідно з яким правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків підприємства після його реорганізації шляхом злиття переходять до ПАТ "Укрзалізниця".

В свою чергу, відповідно до пункту 2.1. положення про регіональну філію "ОСОБА_1 залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" - філія є відокремленим підрозділом товариства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені товариства та в його інтересах, здійснює делеговані товариством функції у визначеному регіоні транспортної мережі, відповідно до мети, завдань та предмету діяльності товариства. Межі філії затверджуються рішеннями правління товариства.

За залізничною накладною № 42177576 залізницею був прийнято порожній власний вагон № 66693235 для перевезення на адресу публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".

Відповідно до зазначеної накладної станцією відправлення є Берегова ОД , а станцією призначення - ОСОБА_1 залізниці.

На станцію призначення прийнятий до перевезення вагон прибув 25.10.2015 року.

Позивач своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати вагони на під'їзну колію відповідача. Відповідні записи-повідомлення відображені у Книзі ф. ГУ-2 повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станції ОСОБА_1 залізниці. Проте у визначений термін вагон відповідачем на свою під'їзну колію забраний не був.

Через несвоєчасне забирання відповідачем вантажу на свою під'їзну колію на підставі вимог п.п.3,6,8 Правил користування вагонами і контейнерами, станцією ОСОБА_1 було складено акт загальної форми ГУ-23 №4210 від 26.10.2015 року, який відповідальною особою ПАТ "Північний ГЗК" був підписаний без запе речень.

У подальшому, відповідач забрав зазначений вагон на свою під'їзну колію, що підтверджується Пам'яткою про подавання вагонів ф. ГУ-45 № 3179 від 26.10.2015 року, яка представником ПАТ "Північний ГЗК" була підписана без заперечень та відміток в примітках.

03.11.2015 року вагон № 66693235 було повернуто в порожньому стані з під'їзної колії ПАТ "Північний ГЗК", що підтверджено Пам'яткою про забирання вагонів №2209 та за наклад ною № 46123592 відправлено на станцію Кривий Ріг на адресу ПАТ "Південний ГЗК" під навантаження.

Враховуючи те, що документи, які являються підставою для матеріальної відповідальності та пам'ятки про подавання і забирання вагону, були підписані представниками ПАТ "Північний ГЗК" без заперечень, станцією ОСОБА_1 по відомості ф.ГУ-46 №03119394 було нараховано плату за користування вагоном в сумі 7 952,40 грн. та по накопичувальній картці ф.ФДУ-92 №06119056 було нараховано збір за зберігання вантажу в сумі 14,16 грн.

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем плати за користування вагоном та збір за зберігання вантажу.

Згідно частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до статті 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, з подальшими змінами (далі Статут), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниці України вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1.6. Роз'яснення президії Вищого господарського суду України в редакції від 29.09.2008 року № 04-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі втрати частини вагонів із групи, оформленої одним перевізним документом, - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом розмірах; право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу; а також обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Плата за користування вагонами не є мірою відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини у сторони у зобов'язанні.

Пунктом 6.4 Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів встановлено, що порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі "найменування вантажу" вказується: "Власник вагона (найменування власника). Направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)". Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів встановлений у пункті 17 розділ) 1 Тарифного керівництва N1. Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом N1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (з подальшими змінами).

Відповідно до наведеного пункту Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 року № 317, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 864/5085) усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Правилами користування вагонами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 Правил).

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, ОСОБА_3 про затримку вагонів форми ГУ-23а, ОСОБА_3 загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Статтями 46, 47, 119, 125 Статуту залізниць України визначено, що вантажоодержувач зо бов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що прибув на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням, нарядом тощо). За несвоєчасне забирання вантажу справляються відповідні плата і збори.

Згідно статті 31 Статуту залізниць України, залізниця зобов'язана подавати під заван таження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу вагони та контейнери.

Згідно п.п.2.1.1 п.2 Інструкції для обліку наявності та ремонту несправних вагонів № ЦЧУ-0004, затвердженої заступником Генерального директора Укрзалізниці від 28.02.1995 року, яка регламентує порядок обліку наявності несправних вагонів вантажного та пасажирського парку, пересилання їх на ремонт, випуск з ремонту, простоювання в несправному стані, відчеплення вагонів за технічним станом від поїздів та составів вагонів: "Несправним вважається вагон вантажного або пасажирського парку, непридатний за технічним станом для експлуатації, що не забезпечує безпеку руху, цілісність вантажів, нормальні умови перевезення пасажирів і не відповідає іншим вимогам Правил технічної експлуатації. Ці вагони мають бути забраковані і оформлені повідомленням на ремонт форми ВУ-23". Відповідно до п.п.2.1.11 п.2 цієї ж Інструкції: "Повідомлення на ремонт форми ВУ-23 не видається на вагони, які ремонтуються безвідчеплювальним ремонтом у парках прибуття та відправлення і при підготовці вагонів до перевезень у межах норм часу, встановлених технологічним процесом роботи".

Перевіркою правильності здійсненого позивачем розрахунку порушень не встановлено.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагону на станції призначення відбулась через неможливість подачі їх під вантажні операції з вини публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".

За викладеного суд вбачає підстави дійти висновку, що позивач правомірно нарахував відповідачу плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу.

З огляду на встановлені обставини справи, зазначені положення законодавства, суд відхиляє доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву.

Згідно з частиною 2 статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Належних і допустимих доказів відсутності своєї вини відповідач суду не надав.

Відповідачем не надано суду доказів в підтвердження факту прийняття ним заходів по реагуванню на повідомлення позивача про подавання вагону, у тому числі доказів повідомлення позивача про готовність вагону до забирання.

Отже, відповідачем наявними матеріалами справи не доведена відсутність своєї вини у затримки вагону на станції призначення через неможливість подачі їх під вантажні операції.

Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення плати за користування вагонами в розмірі 7 952,40 грн. та збору за зберігання вантажу в розмірі 14,16 грн. підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1 378 грн. покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 4-5, 33, 34, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Тернівський район, ідентифікаційний код 00191023) на користь публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" (49600, м. Дніпро, проспект Яворницького, 108, ідентифікаційний код 40081237) 7 952,40 грн. плати за користування вагонами, 14,16 грн. збору за зберігання вантажу, 1 378 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.07.2016 року.

Суддя ОСОБА_5