ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 р. Справа № 917/640/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022, в особі Кременчуцької філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", пр-т Свободи, 8, м. Кременчук, 39601

до Кременчуцької першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського, вул. лікаря О.Богаєвського, 60/1, м.Кременчук, 39600

про стягнення грошових коштів у сумі 54420,10 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники 14.06.2016 р.:

від позивача: Фатьянова Г.В.

від відповідача: Шенцова - Колодяжна О.В.; Арнаулов Г.М.

Представники 05.07.2016 р.:

від позивача: Лещенко Г.М.

від відповідача: Шенцова - Колодяжна О.В.; Арнаулов Г.М.

В судовому засіданні 14.06.2016 р. була оголошена перерва до 05.07.2016 р. в порядку ст. 77 ГПК України, про що представники сторін були повідомлені під розписку (а.с. - 88).

Після виходу з нарадчої кімнати, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення згідно ст.85 ГПК України та повідомив дату складання повного тексту рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 54420,10 грн заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 89 від 21.05.2014 р з яких: пеня у сумі 14905,50 грн. та пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті за перетоки реактивної електроенергії у сумі 155,08 грн.; сума з урахуванням встановленого індексу інфляції 35562,99 грн. та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті за перетоки реактивної електроенергії в сумі 424,85 грн; 3% річних у сумі 3333,10 грн та 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті за перетоки реактивної електроенергії в сумі 38,57 грн.

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає, з підстав, викладених у позовній заяві та 29.09.2016 р. надав заяву про виправлення описки та уточнення позовних вимог, згідно яких в позовній заяві помилково зазначений період за який нарахована пеня. Правильним періодом нарахування пені слід вважати період з квітня 2015 р. по квітень 2016 р., тобто такий який визначений в розрахунках до позовної заяви. Позивач наголошує, що інфляційні втрати та 3% річних нараховані за період з квітня 2013 р. по квітень 2016 р.

16.06.2016 р. позивач на підтвердження нарахування санкцій за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті за спожиту електричну енергію за заявлений період надав на адресу суду копію договору про постачання електричної енергії відповідачу в редакції від 05.09.2007 р. При цьому заява про зміну підстави позову позивачем не надавалася.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях до нього.

23.05.2016 р. відповідачем подана суду заява про застосування позовної давності в порядку ст. 267 ЦК України. Згідно вказаної заяви відповідач просить застосувати позовну давність до вимог про стягнення 14905,50 грн пені. (а.с. - 52).

Крім того, 05.07.2016 р. представник відповідача надав заяву про зменшення розміру пені.

Про розгляд вказаних заяв буде зазначено в мотивувальній частині рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд, встановив:

21.05.2014 p. між сторонами було укладено договір про постачання електричної енергії № 89 з додатками (арк. с. 9-18), згідно умов якого постачальник зобов'язувався продавати споживачу електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 127,75 кВт, а споживач зобов'язувався оплачувати постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі на умовах, передбачених цим договором (п. 1 договору в редакції Додаткової угоди №1 від 18.05.2015 р., а.с. - 11).

При цьому сторони погодили наступне:

- споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів електричної енергії та перелік об'єктів і засобів комерційного обліку " (п. 2.3.3 договору);

- за внесення платежів, передбачених п. 2.3.3 - 2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми (п. 4.2.1 договору);

- цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2014 р. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. З набранням чинності цим Договором, Договір від 05.09.2007 р. №89 припиняє свою дію, а в частині виконання грошових зобов'язань вказаний договір діє до їх повного виконання (п. 9.4 Договору).

В додатку № 2 до договору "Порядок розрахунків" (арк. с. 13) сторони узгодили, зокрема, наступне :

- розрахунковим вважається період з 8-00 години двадцятого числа попереднього місяця до 8-00 годин такого ж числа поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (п. 1 порядку);

- відповідно до визначеної згідно пункту 3 цього додатку величини коштів за фактично спожиту електричну енергію постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок на оплату електричної енергії, який має бути оплачений споживачем самостійно (п. 2 порядку);

- у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним порядком, постачальник проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставник НБУ, що діяла у період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та три проценти річних за весь час прострочення (п. 10 порядку);

- розрахунки за спожиту активну електричну енергію, перетікання реактивної, перевитрату договірних величин електроенергії та потужності, нарахування за Актами про порушення ПКЕЕ, пеня та інші платежі, оформлені рахунками позивача, здійснюються відповідачем самостійно протягом 5-тиопераційних днів з дня отримання рахунків для споживачів, які оплачують спожиту електричну енергію самостійно, і 10-ти операційних днів з дня отримання рахунків для споживачів, які здійснюють розрахунки через структурні підрозділ, який розташований в іншому місті.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що ним на виконання умов договору №89 від 20.05.2014 року протягом червня 2014-квітня 2016 р. було поставлено споживачу (відповідачу) електричну енергію, у зв'язку з чим відповідно до умов договору ним було виписано відповідачу рахунки на оплату вартості отриманої електроенергії, проте відповідач прострочив оплату вказаних рахунків.

В зв'язку з тим, що відповідачем було допущено прострочення строків оплати вказаних рахунків, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 14905,50 грн. пені та 155,08 грн. пені за перетоки реактивної електричної енергії за зобов'язаннями квітня 2015 р. - квітня 2016 р.; 35562,99 грн. втрат від інфляції за зобов'язаннями жовтня 2013 р., листопада 2013 р., лютого 2014 р., березня 2014 р., травня 2014 р., лютого 2015 р., березня 2015 р., січня 2016 р. та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті за перетоки реактивної енергії в сумі 424,85 за зобов'язаннями квітня 2013, листопада 2013 р., лютого 2014 р., березня 2014 р., лютого 2015 р., березня 2015 р.; 3333,10 грн. 3% річних за зобов'язаннями квітня 2013 р. - квітня 2016 р. За аналогічний період здійснені нарахування 3% річних за невиконання зобов'язань по оплаті за перетоки реактивної електричної енергії в сумі 38,57 грн.

Таким чином, загальна сума, яка заявлена позивачем до стягнення складає 54420,10 грн.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші угоди (правочини), передбачені законом.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору енергопостачання, згідно якого, в силу ст.275 ГК України енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч. 7 ст. 276 ГК України оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 14905,50 грн. пені та пені за перетоки реактивної електроенергії у сумі 155,08 грн за зобов'язаннями квітня 2015 року -квітня 2016 р. по кожному акту окремо; 35562,99 грн. втрат від інфляції за зобов'язаннями жовтня 2013 р., листопада 2013 р., лютого 2014 р., березня 2014 р., травня 2014 р., лютого 2015 р., березня 2015 р., січня 2016 р. та за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті за перетоки реактивної енергії в сумі 424,85 за зобов'язаннями квітня 2013, листопада 2013 р., лютого 2014 р., березня 2014 р., лютого 2015 р., березня 2015 р.; 3333,10 грн. 3% річних та 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті за перетоки реактивної енергії в сумі 38,57 грн. за зобов'язаннями з квітня 2013 р. по квітень 2016 р. за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором про постачання електричної енергії № 89 від 21.05.2014 р.

Як слідує з матеріалів справи, підставою позову є договір про постачання електричної енергії № 89 від 21.05.2014 р. Згідно п. 9.4 Договору, вказаний договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2014 р. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. З набранням чинності цим договором, Договір від 05.09.2007 р. №89 припиняє свою дію, а в частині виконання грошових зобов'язань вказаний договір діє до їх повного виконання. Таким чином правовідносини згідно вказаного договору між сторонами виникли з 21.05.2014 р.

При цьому, як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с. - 24-44) нарахування позивачем здійснено, зокрема, 3% річних на зобов'язання квітня 2013 р., інфляційних втрат - на зобов'язання жовтня 2013 р. Враховуючи, що підставою позову є договір про постачання електричної енергії № 89 від 21.05.2014 р., то у позивача відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат та 3% річних на зобов'язання, які виникли в період з квітня 2013 р. по травень 2014 р. на підставі вказаного договору. В зв'язку з викладеним, позовні вимоги в частині стягнення нарахувань 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані за зобов'язаннями, які виникли до 21.05.2016 р. задоволенню не підлягають.

Судом перевірено методику нарахування 3% річних та інфляційних за допомогою калькулятора ІПС "Ліга". За результатами розрахунку суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 2448,55 грн 3% річних та 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті за перетоки реактивної енергії в сумі 24,63 грн. за зобов'язаннями червня 2014 р.- березня 2016 р.; 24345,44 грн інфляційних втрат за зобов'язаннями лютого 2015 р., березня 2015 р. та січня 2016 р. та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті за перетоки реактивної енергії в сумі 330,12 грн за зобов'язаннями лютого-березня 2015 р. В частині стягнення 884,55 грн 3% річних та 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті за перетоки реактивної енергії в сумі 13,94 грн., 11217,55 грн інфляційних втрат та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті за перетоки реактивної енергії в сумі 94,76 грн задоволенню не підлягають за вищевикладеним обґрунтуванням.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Аналіз відповідного положення договору дає підстави стверджувати, що сторони погодили відповідальність саме у вигляді пені.

Судом перевірено методику розрахунку пені з використанням калькулятора ІПС "Ліга"; за результатами розрахунку суд приходить до висновку про правильність нарахування позивачем пені за вказані у розрахунку періоди.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної заяви до вимог про стягнення пені, то суд зазначає наступне:

Відповідно до ст.ст.256-258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, що його порушила. За зобов"язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст.261 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст.267 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що позовна заява подана до суду 21.04.2016 р.; позовні вимоги про стягнення пені заявлені за зобов'язаннями квітня 2015 р. по березень 2016 р. Таким чином, позовні вимоги про стягнення пені заявлені в межах позовної давності, а тому заява відповідача про застосування строків позовної давності залишається без задоволення, як необґрунтована.

05.07.2016 року від відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

В пп. 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що за змістом п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання зобов'язання або його невиконання, незначності прострочення виконання зобов'язання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 ЦК України).

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Обґрунтовуючи заявлене клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, відповідач посилався на те, що лікарня відноситься до комунальної власності, фінансування якої здійснюється за рахунок місцевого бюджету, інших коштів медична установа не має. Несвоєчасність проведення розрахунків зумовлено рядом причин зокрема відсутністю належного фінансування та в зв'язку з проведенням процедури державних закупівель яка проходила з 19.03.2015 р. по 30.04.2015 р. Також відповідач посилається на те, що основний борг сплачений відповідачем.

Враховуючи, що відповідач медичним закладом та відноситься до комунальної власності, баланс інтересів сторін у справі, а також те, що відповідач в сплатив суму основного боргу за укладеним договором, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру стягнення з відповідача пені на 50% від належної до стягнення суми та стягнути з відповідача 7452,75 грн. (по активній електричній енергії).

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р., судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки.

Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.49 ГПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, суд зазначає, що сума судового збору, яка надлишково сплачена позивачем при подачі позовної заяви (2987,00 грн. замість 1378,00 грн) відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" може бути повернута позивачу у разі подачі останнім відповідного клопотання.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст.33,43,49,п.3. ст. 83, ст. ст.82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Кременчуцької першої міської лікарні ім.О.Т.Богаєвського, вул.Лікаря О.Богаєвського, 60/1, м.Кременчук, 39600, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022, ідентифікаційний код 00131819) в особі Кременчуцької філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (пр-т Свободи, 8, м.Кременчук, 39601, ) 7452,75 грн пені та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті за перетоки реактивної електроенергії у сумі 155,08 грн.; 24345,44 інфляційних втрат та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті за перетоки реактивної електроенергії в сумі 330,12 грн; 2448,55 грн 3% річних та 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті за перетоки реактивної електроенергії в сумі 24,63 грн. та 1073,87 грн. судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 07.07.2016 року

Суддя Н.Г. Гетя