Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "18" липня 2016 р. Справа № 906/509/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- дов. № 1.20/6-285 від 08.02.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2- дов. від 26.10.2015р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №5" Житомирської міської ради

про стягнення 136000,00 грн.

Позивач подав позов про стягнення з відповідача штрафу та пені в загальній сумі 136000 грн. згідно рішення Адміністративної колегії Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 15.05.2015 р. у справі № 3.5-26/2015.

Ухвалою господарського суду від 26.05.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 23.06.2016р.

Ухвалою суду від 23.06.2016р. розгляд справи відкладено на 18.07.2016р.

14.07.2016р. на адресу суду позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній просить стягнути з КП "ВЖРЕП №5" штраф у розмірі 52888,88 грн. та 68000,00 грн. пені

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Як вбачається з поданої позивачем заяви, останнім зменшено розмір позовних вимог в частині стягнення штрафу.

Враховуючи, що зменшення розміру позовних вимог не суперечить чинному законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд приймає заяву позивача про зменшення позовних вимог до розгляду.

При цьому, суд враховує, що згідно п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду № 18, ... у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

За абз. 4 п. 4.6 цієї ж постанови, зменшення позивачем суми позову, не є відмовою від позову. В такому випадку припинення провадження в частині зменшення відповідної суми не здійснюється, - про таке зменшення зазначається в описовій частині судового рішення, а предметом спору стає вимога про стягнення суми в зменшеному розмірі.

За таких обставин, спір вирішується з урахуванням вказаної заяви.

Представник позивача зменшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечила з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с. 19-20).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вказує позивач у позовній заяві та вбачається з матеріалів справи, відповідно до статей 7, 12, 12-1, 14 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", пункту 11 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001 №32-р та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.03.2001 за № 291/5482, зі змінами та доповненнями, пункту 33 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правила розгляду справ), затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 №5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за № 90/299, зі змінами та доповненнями, адміністративна колегія Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняла рішення від 15.05.2015р. №13р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення) у справі № 3.4.-41/2014.

Згідно прийнятого 15.05.2015р. адміністративною колегією рішення, вирішено:

1. Визнати, що КП "ВЖРЕП №5" протягом 2011-2014 років та поточного періоду 2015 року займає монопольне становище на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах відповідної зони обслуговування м. Житомира з частками 100 відсотків відповідно.

2. Визнати дії КП "ВЖРЕП № 5", які полягають у застосуванні з 01.06.2014р. по 02.10.2014р. тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з порушенням порядку введення їх в дію, визначеного Законом України " Про житлово-комунальні послуги", порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;

3. За вчинення порушення , зазначеного в пункті 2 цього рішення, відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" накласти на КП "ВЖРЕП № 5" штраф у розмірі 68000,00 грн.

4. Зобов'язати КП "ВЖРЕП №5" у місячний строк з дня одержання рішення припинити порушення, зазначене в пункті 2 цього рішення, шляхом проведення мешканцям житлових будинків, які обслуговує КП "ВЖРЕП № 5", перерахунку плати з 01.06.2014р. по 02.10.2014р.

5. Про виконання зобов'язання цього рішення повідомити Житомирське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у трьохденний строк виконання.

Вказане рішення Відділенням було направлено 15.05.2015р. на адресу відповідача та отримане КП "ВЖРЕП №5" 21.05.2015р., тому відповідач, згідно положень ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", мав виконати Рішення та сплатити штраф до 21.07.2015р.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про скасування Рішення Відділення .

10.06.2015р. ухвалою господарського суду Житомирської області порушено провадження у справі №906/855/15 за позовом Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №5" Житомирської міської ради до Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Житомирської міської ради про скасування рішення №13-р/к від 15.05.2015р.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 18.08.2015 у справі №906/855/15 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.12.2015р. рішення господарського суду Житомирської області від 18.08.2015 у справі № 906/855/15 залишено без змін, а апеляційну скаргу Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №5" Житомирської міської ради без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.02.2016р. рішення господарського суду Житомирської області від 18.08.2015 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 10.12.2015 зі справи № 906/855/15 залишено без змін, а касаційну скаргу Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 5" Житомирської міської ради без задоволення.

Таким чином, прийняте позивачем рішення залишилось чинним.

На виконання Рішення Відділення, відповідач хоча і частково сплатив штраф у розмірі 15111,12 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 157 від 07.04.2016р., № 217 від 13.05.2016р., № 266 від 02.06.2016р., № 313 від 05.07.2016р. (а.с. 76-79), однак допустив прострочення його сплати у повному обсязі, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Оскільки відповідачем своєчасно не виконано рішення Відділення, позивач посилаючись на ч.ч. 5, 7, 9 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", нарахував до стягнення з відповідача пеню у розмірі 232560,00 грн., однак враховуючи приписи ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" просить стягнути 68000,00грн.

Відповідач, не погоджуючись з даним позовом зазначає, що позивач листом від 26.02.2016р. №1.20/6-410 повідомив КП «ВЖРЕП №5» ЖМР про нарахування пені у сумі 68 000,00 грн. (а.с. 21).

Заявою від 09.03.2016р. №108/3 відповідач, зважаючи на скрутне фінансове становище, просив Відділення розстрочити сплату штрафу та пені відповідно до запропонованого графіку (а.с. 23).

11.03.2016р. КП « ВЖРЕП №5» ЖМР видало наказ №79-в «Про затвердження графіку погашення штрафу та пені КП «ВЖРЕП №5» Житомирської міської ради (а.с. 25) та відповідно до платіжних доручень №157 від 07.04.2016р. та №217 від 13.05.2016р. філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» здійснювало сплати, про що інформувало Відділення .

Виконуючи п.4 рішення Відділення, Підприємство видало наказ від 11.03.2016р. №80-в «Про перерахунок тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» про що, повідомило Відділення листом від 16.05.2016р. №300/3 (а.с 29).

За таких обставин вказує, що відповідач виконує рішення Відділення № 13- р/к від 15.05.2015р., а тому в задоволені позову слід відмовити.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно ст.1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства

Згідно статті 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції", розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі, про: - визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; - припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; - накладення штрафу.

Так, згідно рішення №3.5-26/2015 від 15.05.2015р. зазначено, що відповідачем порушено законодавство про захист економічної конкуренції, зокрема визначеного п.2 ст. 50, ч.1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним становищем шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до п. 2 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Нормами ч.1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за порушення, передбачені пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. У разі наявності незаконно одержаного прибутку, який перевищує десять відсотків зазначеного доходу (виручки), штраф накладається у розмірі, що не перевищує потрійного розміру незаконно одержаного прибутку. Розмір незаконно одержаного прибутку може бути обчислено оціночним шляхом;

Згідно з п. 29 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, при доведенні вчинення порушення залежно від обставин у справі може бути прийнято одне чи декілька рішень згідно зі статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Відповідно до п. 32 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення.

Під час вирішення питання про накладення штрафу, у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов'язань, передбачених статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Статтею 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами мають право подавати заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що 15.05.2015р., за результатами розгляду справи №3.5 - 26/2015 "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу", Антимонопольним Комітетом України винесено рішення №3.5-26/2015 (а.с. 10-13).

Поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.14) підтверджено, що вказане рішення було отримане КП "ВЖРЕП № 5" 21.05.2015р.

Як вже зазначалось вище, рішенням господарського суду від 18.05.2015р. у справі №906/855/15, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.12.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 23.02.2016р. в задоволенні позову КП "ВЖРЕП №5" про скасування Рішення Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України відмовлено.

Таким чином, як на час звернення позивача до суду, так і на час вирішення спору, рішення Антимонопольного комітету України від 15.05.2015р. у справі № №3.5-26/2015р. є чинним.

Відповідно до ст.22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність. Аналогічна норма міститься в ч.2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Приписами ч.3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двохмісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Як встановлено судом, відповідач у визначений ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" строк штраф у добровільному порядку в повному обсязі не сплатив, що також не спростовано останнім. З наявних у матеріалах справи платіжних доручень (а.с. 76-79. ) вбачається, що відповідачем частково сплачено штраф у розмірі 15111,12 грн.

Таким чином, заявлена позивачем вимога про стягнення штрафу у розмірі 52888,88грн. є обґрунтованою та заявленою у відповідності до вимог чинного законодавства.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 68000,00грн. пені, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Як вбачається з розрахунку позивача (а.с. 72-73) у зв'язку з несплатою відповідачем штрафу, позивачем нарахована пеня в розмірі 1.5% від розміру штрафу, яка склала 232560,00грн.

Однак оскільки нормами ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 68000,00грн.

Разом з тим абзацами третім - п'ятим частини п'ятої зазначеної статті Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Як вбачається з розрахунку позивача , пеня останнім нарахована з 19.08.2015р. по 03.11.2015р., з 11.12.2015р. по 09.02.2015 та з 24.02.2016р. по 24.05.2016р.

Перевіривши періоди нарахування пені суд встановив, що позивач неправомірно розпочав нараховувати пеню з 19.08.2015р. (наступний день після винесення господарським судом рішення у справі № 906/855/15), оскільки рішення набрало законної сили 14.09.2015р. Отже правомірним є нарахування пені за період з 14.09.2015р. по 03.11.2015р. (51 день). Щодо решти періодів нарахування - то позивач правомірно їх визначив та здійснив відповідні нарахування.

Таким чином, загальна сума пені за заявлений позивачем період складає 206040,00грн.

Однак, враховуючи приписи ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача за несвоєчасну сплату штрафу, встановленого рішенням від 15.05.2015р. пеню в розмірі 68000,00 грн.

Вказану вимогу суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними та допустимими у справі доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач належними та допустимими доказами позов за предметом та підставами не оспорив, доказів сплати штрафу та пені не надав. Посилання відповідача на скрутне фінансове становище не є підставою для відмови в задоволені обгрутованих та правомірних вимог позивача.

Згідно ст. 32 ГПК, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін.

Отже, позов обґрунтований, заявлений відповідно до чинного законодавства та підлягає задоволенню у повному обсязі.

В порядку ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 5" Житомирської міської ради (10003, м. Житомир, вул. Старовільська,14, )

на користь Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (10014, м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова,12, )

- 52888,88 грн. штрафу;

- 68000,00 грн. пені;

- 1813,33 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 21.07.16

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу