КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2016 р. Справа№ 910/4543/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Карасова Н.В. -представник;

Від відповідача: Телицька В.А. - представник.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської ради

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2016

у справі № 910/4543/16 (суддя Босий В.П.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Імпекс-Проект"

до Київської міської ради

про визнання додаткової угоди укладеною.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Імпекс-Проект" (надалі - "Товариство") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про визнання додаткової угоди укладеною.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у встановлений законом строк не надав заперечень стосовно поновлення дії договору оренди земельної ділянки від 04.03.2009, внаслідок чого позивач просить суд визнати укладеною додаткову угоду про поновлення строку дії такого договору в запропонованій редакції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.05.2016 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Імпекс-Проект" про визнання додаткової угоди укладеною, задоволено повністю, .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Київської міської ради у справі №910/4543/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2016 апеляційну скаргу Київської міської ради було прийнято до провадження, та призначено розгляд справи № 910/4543/16 на 12.07.2016.

12.07.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2016 залишити без змін.

В судовому засіданні 12.07.2016 учасники судового процесу надали свої пояснення по суті спору. Представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення по справі, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.06.2007 рішенням Київської міської ради №819/1480 з урахуванням рішення №502/3336 від 01.10.2007 передано Закритому акціонерному товариству "Імпекс-Проект" (після зміни організаційно-правової форми - Товариство) у короткострокову оренду земельну ділянку площею 1,69 га для будівництва комплексу житлових будинків з приміщеннями громадського, офісного, торговельного, сервісно-побутового та спортивно-оздоровчого призначення та з підземним паркінгом на вул. Старонаводницькій, 6 у Печерському районі м. Києва.

21.12.2009 рішенням Господарського суду міста Києва у справі №36/485 визнано укладеним з дня набрання даним рішенням законної сили договір оренди земельної ділянки для будівництва комплексу житлових будинків з приміщеннями громадського, офісного, торговельного, сервісно-побутового та спортивно-оздоровчого призначення та з підземним паркінгом по вул. Старонаводницькій, 6 у Печерському районі м. Києва між Закритим акціонерним товариством "Імпекс-Проект" та Київською міською радою в редакції, яка підписана Закритим акціонерним товариством "Імпекс-Проект" та відповідає вимогам Закону України "Про оренду землі" та Типового договору оренди землі, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220 та переданою дану земельну ділянку з моменту набрання чинності судового рішення на умовах визначених договором.

З наявної в матеріалах справи копії договору вбачається, що вказаний договір зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 04.03.2009 р. за №82-6-00544 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Згідно з пунктом 1.1 Договору орендодавець, на підставі рішень Київської міської ради від 14.06.2007 № 819/1480 та від 01.10.2007 №502/3336, передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (далі - об'єкт оренди або земельна ділянка), визначену цим Договором.

Відповідно до пункту 2.1 Договору об'єктом оренди відповідно до цього Договору є земельна ділянка з наступними характеристиками: місце розташування - вул. Старонаводницька, 6 у Печерському районі м. Києва; розмір - 16868 кв.м.; цільове призначення - для будівництва комплексу житлових будинків з приміщеннями громадського, офісного, торговельного, сервісно-побутового та спортивно-оздоровчого призначення та з підземним паркінгом; кадастровий номер - :82:068:0120.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що його укладено строком на 5 років.

Після закінчення строку, на який було укладено цей Договір, орендар, за умови належного виконання своїх обов'язків, має за інших рівних умов переважне право на поновлення Договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію; у разі поновлення Договору на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін (п. 11.6 Договору).

Зі змісту наявного в матеріалах справи копії листа №03 від 26.11.2013 (отриманим відповідачем 28.11.2013) вбачається, що позивач звернувся до відповідача з проханням поновити термін дії Договору, до якого було додано проект додаткової угоди.

Згідно з частиною 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; за статтями 142-144 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Порядок та умови набуття права користування земельною ділянкою на умовах оренди встановлено Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі", ст. 1 якого визначає, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі термінове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендарю для ведення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з статтею 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі рішень Київської міської ради від 14.06.2007 № 819/1480 та від 01.10.2007 №502/3336 передано Товариству у короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 1,69 га для будівництва комплексу житлових будинків з приміщеннями громадського, офісного, торговельного, сервісно-побутового та спортивно-оздоровчого призначення та з підземним паркінгом на вул. Старонаводницькій, 6 у Печерському районі м. Києва.

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.12.2009 р. у справі №36/485 визнано укладеним з дня набрання даним рішенням законної сили договір оренди земельної ділянки для будівництва комплексу житлових будинків з приміщеннями громадського, офісного, торговельного, сервісно-побутового та спортивно-оздоровчого призначення та з підземним паркінгом на вул. Старонаводницькій, 6 у Печерському районі м. Києва між закритим акціонерним товариством "Імпекс-Проект" та Київською міською радою в редакції, яка підписана закритим акціонерним товариством "Імпекс-Проект" та відповідає вимогам Закону України "Про оренду землі" та Типового договору оренди землі, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 р. № 220 та переданою дану земельну ділянку з моменту набрання чинності судового рішення на умовах визначених договором.

Статтею 18 Закону України "Про оренду землі) (чинної, на момент укладення Договору), договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, з урахуванням встановленої судом дати здійснення державної реєстрації Договору, строк його дії з урахуванням положень п. 3.1 був визначений до 04.03.2014.

Згідно з частинами 1-3 статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Відповідно до ч. ч. 6-9 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Пунктом 2.17 постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 р. "Про деякі питання практики розгляду справ спорах, то виникають із земельних відносин" визначено, що у вирішенні спорів пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Згідно з ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. Відтак господарським судам у вирішенні відповідних спорів необхідно з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору.

Разом з тим судам слід враховувати, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки. При цьому, якщо відповідні правовідносини виникли між сторонами до внесення змін Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (набрав чинності з 12.03.2011) до статті 33 Закону України "Про оренду землі", судам слід брати до уваги, що попередня редакція зазначеної статті Закону України "Про оренду землі" не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності пов'язувалася з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Таким чином, враховуючи норми чинного на момент розгляду справи судом першої інстанції законодавства України, прямо встановлено можливість автоматичного поновлення договорів оренди та обов'язковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту його поновлення.

Частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренди землі" передбачено, що орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Для поновлення договору оренди землі з підстави, передбаченої частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди: орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі №6-2027цс15 та постанові Вищого господарського суду України, викладеної у постанові від 23.02.2016 р. у справі № 903/752/15.

Матеріалами справи підтверджується що, позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення договору оренди та сплачувати орендну плату за користування землею. Даний факт не заперечується й відповідачем.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що листами №3 від 12.12.2013, № від 02.07.2014 та № від 17.03.2015 Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив позивача про те, що на спірну земельну ділянку в межах кримінального провадження був накладений арешт, а відтак Департамент повернеться до розгляду порушеного в листі позивача питання після зняття обмежень зі спірної земельної ділянки.

Проте, слід зазначити що, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) не є орендодавцем за Договором, а відтак його листи вих. №3 від 12.12.2013, № від 02.07.2014 та № від 17.03.2015 не є листами - повідомленнями орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди.

Правова позиція з даного приводу, викладена у постанові Вищого господарського суду України від 12.03.2015 у справі №910/5271/14.

Зі змісту даних листів вбачається, що в них відсутня інформація яка б стосувалася відмови від поновлення Договору, а мають лише інформаційний характер про існування встановленого арешту орендованої земельної ділянки, накладеного постановами слідчого відділу прокуратури міста Києва від 22.10.2012 та слідчого управління Служби безпеки України у м. Києві від 15.11.2012.

А тому оскільки відповідач у встановлений законом строк не розглянув звернення позивача та обґрунтованих заперечень щодо поновлення строку дії Договору не надав, Договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Згідно з статтею 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 654 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість вчинення змін до договору в такій самій формі, що й договір.

Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування (ст. 179 ГК України).

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Згідно з статтею 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач 28.11.2013, тобто до закінчення строку дії укладеного сторонами Договору повідомив відповідача про намір поновити такий Договір.

Відповідач в свою чергу лист-повідомлення про відмову у поновленні договору позивачу не надав, переданий позивачем Київській міській раді примірник додаткової угоди до Договору оренди не підписав, позивачу із зауваженнями не повернув. Протоколу розбіжностей до угоди, заперечень щодо її редакції Київською міською радою на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції не надано.

Що в свою чергу свідчить про вчинення позивачем необхідних дій, направлених на укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання укладеною додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки в редакції, що запропонована позивачем.

Доводи відповідача про неможливість укладення додаткової угоди про продовження строку дії Договору внаслідок накладення арешту на земельну ділянку не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки арешти зі спірної земельної ділянки були зняті згідно з постановами слідчого відділу прокуратури міста Києва від 19.02.2015 та слідчого відділу ГУ Служби безпеки України від 12.04.2016 такі арешти були скасовані про що вірно вказав суд першої інстанції.

Крім цього слід зазначити, що укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі в розумінні ст. 33 Закону України "Про оренду землі" є обов'язковим.

Таким чином, оскільки станом на момент звернення позивача до суду першої інстанції та прийняття рішення у даній справі, земельна ділянка, що є об'єктом Договору, не перебуває під будь-якими обмеженнями, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Імпекс-Проект" є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволення у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймає до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2016 у справі № 910/4543/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/4543/16 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко