РІШЕННЯ

"06" липня 2016 р.Справа № 921/20/16-г/13

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Руденка О.В. розглянув заяву ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" про перегляд рішення суду у зв'язку із нововиявленими обставинами по справі:

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша", вул. Фізкультури, 30, м.Київ, 03680

(представник позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Старк Україна", вул. Кібальчича, 2А, м. Київ, 02218)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127", вул. Галицька, 38, м. Тернопіль, 46002

про компенсацію сплаченого страхового відшкодування в розмірі 34420,42 грн.

за участю представника заявника: ОСОБА_2, довіреність №1/16-07 від 15.06.16р.

Суть справи:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша" (від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Старк Україна", вул. Кібальчича, 2А, м.Київ) звернулося з позовом до відповідача - ОСОБА_1 акціонерного товариства "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" про компенсацію сплаченого страхового відшкодування в розмірі 34420,42 грн.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 18.03.2016р. (суддя Стопник С.Г.) позовні вимоги ПАТ "Страхова компанія "Перша" задоволено у повному обсязі та присуджено до стягнення із ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" 34 420,42 грн. компенсації сплаченого страхового відшкодування та 1 218 грн. в повернення судового збору.

На виконання даного судового акту 05.04.2016р. видано відповідний наказ.

У той же час, 20.04.2016р. від відповідача надійшла заява про перегляд рішення господарського суду Тернопільської області від 18.03.2016р. за нововиявленими обставинами.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №921/20/16-г/13 для розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами передано для розгляду судді Руденку О.В.

Обґрунтовуючи подану заяву, яка підтримана у судовому засіданні повноважним представником, акціонерне товариство посилається на наявність істотних для справи обставин, які не були відомі заявнику під час розгляду даного спору, що у свою чергу є підставою для перегляду рішення господарського суду Тернопільської області від 18.03.2016р. за нововиявленими обставинами та просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, витребуваних судом документів не подав, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, в порядку ст.87, 113-1 ГПК України (рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень із відміткою про їх отримання адресатом, знаходяться у матеріалах справи).

У відповідності до ч.4 ст.114 ГПК України, неявка заявника та інших осіб, які беруть участь у справі, не є перешкодою для розгляду заяви.

З огляду на наведене та враховуючи встановлені коментованою статтею обмежені строки розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, справа розглядається без участі представника позивача, за наявними у ній матеріалами.

Учаснику процесу належні йому права та обов'язки, передбачені ст.ст.20,22,81-1 ГПК України, роз'яснено.

За відсутності відповідного клопотання заявника, технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах.

У відповідності до ст.69 ГПК України, строк вирішення спору продовжено.

Розглянувши заяву та матеріали справи, заслухавши доводи представника відповідача, дослідивши норми чинного законодавства та оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами підлягає до задоволення, виходячи із наступних міркувань.

У відповідності до ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

У свою чергу, нововиявлені обставини - це факти, від яких залежать виникнення, зміна або припинення прав та обов'язків осіб, які беруть участь у справі.

Згідно постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Відповідно до приписів процесуального законодавства, підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно з ст.113 ГПК України, судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, прокурора, третіх осіб, поданою протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Як слідує із матеріалів справи, 15.04.2014р. між ПрАТ "Страхова компанія "Перша" (Страховик) та ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" (Страхувальник) було укладено договір (поліс) №АС/9115071 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком дії з 03.05.2014р. до 02.11.2014р., щодо транспортного засобу марки "БАЗ А 079.23", д.н.з.НОМЕР_1 (забезпечений транспортний засіб).

У зв'язку із настанням обумовленого правочином страхового випадку, страховиком здійснено страхове відшкодування на користь третіх осіб у сумі 34420,42 грн.

З огляду на те, що страхувальником сплачена позивачем сума страхового відшкодування у добровільному порядку компенсована не була, останній звернувся із відповідним позовом до господарського суду.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 18.03.2016р. (суддя Стопник С.Г.) позовні вимоги ПАТ "Страхова компанія "Перша" про стягнення із ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" в порядку регресу страхового відшкодування в сумі 34 420,42 грн. задоволено у повному обсязі.

Як слідує із даного судового акту, судом встановлено невідповідність технічного стану транспортного засобу відповідача вимогам ПДР, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди, так як наслідок, підставою для задоволення регресних вимог страховика відповідно до пп."г" п.38.1.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зазначені обставини, згідно рішення суду, засвідчуються постановою Зборівського районного суду Тернопільської області від 08.07.2014р. у справі №599/894/14-п, якою водія ПАТ "Тернопільське АТП 16127" ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу.

Таким чином, судом в порядку ч.4 ст.35 ГПК України, визнано доведеними факти, які встановлені у справі про адміністративне правопорушення, тобто застосовано преюдицію.

Водночас, згідно постанови апеляційного суду Тернопільської області від 07.04.2016р. постанову судді Зборівського районного суду Тернопільської області від 08.07.2014р. про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн., зі стягненням в користь держави судового збору в сумі 36,54 грн. - скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП - закрито, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

При цьому, судом апеляційної інстанції констатовано, що за результатами проведеного огляду технічного стану транспортного засобу автобуса "ВАЗ" д.н.з. ВО 0879АА під керуванням ОСОБА_3 по маршруту Заліщики-Тернопіль-Львів-Тернопіль, у шляховому листі №000162 за червень 2014р., оформленого та виданого на вказаний автобус, несправностей автобуса не виявлено та обмежень щодо його виїзду не встановлено.

Крім того, суд вказує на відсутність в матеріалах справи та не встановлення під час апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення, доказів порушення водієм ОСОБА_4 п.2.3.б ПДР України, зокрема того, що під час руху та керування 06.06.2014р. транспортним засобом, останній не стежив за його технічним станом, в результаті чого відкрутилося два задніх лівих колеса, які зіткнулися з іншими транспортними засобами, що призвело до їх пошкодження та ДТП, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду Тернопільської області від 07.04.2016р. є остаточною та оскарженню не підлягає.

Згідно постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Як зазначив ВГСУ у постанові від 23.05.2015р. по справі №911/3653/13 (яка залишена без змін постановою ВСУ від 10.06.2015р.), підставою для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами згідно пункту 4 частини 2 ст. 112 ГПК України, є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду. Отже, у з'ясуванні наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами згідно з наведеною вище правовою нормою має значення тільки сам факт встановлення відповідних обставин після вирішення спору. При цьому, при розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленою обставиною у зв'язку із скасуванням рішення суду по іншій справі необхідно мати на увазі, що скасування такого рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише у тому випадку, коли суд обґрунтовував судове рішення, про перегляд якого подано заяву.

Разом з тим, при вирішенні спору щодо стягнення сум страхового відшкодування, істотне значення має встановлення факту належного чи неналежного технічного стану транспортного засобу відповідача, з яким Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" пов'язує виникнення права страховика на звернення із регресною вимогою до страхувальника.

У той же час, зважаючи, що факт неналежного технічного стану транспортного засобу господарським судом визнано доведеним в силу преюдиції, встановлення факту саме належного технічного стану транспортного засобу носить характер нововиявленої обставини, яка не була відома заявнику.

Згідно роз'яснень, що викладені у п. 8.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

У рішенні по справі "Праведная проти Росії" від 18 листопада 2004р. Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним. Ця процедура виписана у Цивільно-процесуальному кодексі РФ і є спільною для правових систем багатьох держав-учасниць.

Водночас, процесуальним законодавством не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі; отже, господарський суд вправі переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення.

Так, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов:

1. Право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов'язання перед потерпілим.

2. Регрес застосовується після припиненні зобов'язання з відшкодування шкоди.

У свою чергу, регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред'явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності.

Сутність цього виду страхування (страхування відповідальності) полягає в прийнятті страховиком фінансових ризиків виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди, а також у згоді страховика прийняти обов'язок сторони боржника у деліктному зобов'язанні, якщо воно виникне.

Так, згідно ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:

а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії;

в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником);

г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху;

ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону;

д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування).

Із аналізу наведеної правової норми слідує, що перелік обставин, за наявності яких страхових вправі вимагати від страхувальника повернення сплачених сум страхового відшкодування носить виключний характер та розширеному тлумаченню не підлягає.

Мотивуючи підстави своїх позовних вимог, страхова компанія посилається на приписи пп."г" п.38.1.1. коментованого нормативно-правового акту, що у свою чергу є підставою для компенсації здійсненого позивачем страхового відшкодування.

Разом з тим, як встановлено судом, наведені обставини спростовуються постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 07.04.2016р., яка в силу імперативних приписів ст.35 ГПК України, є обов'язковою для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалена постанова суду, в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Згідно ст.ст. 33,34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона належними та допустимими доказами повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, жодних доказів, які б свідчили про порушення водієм ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" Правил дорожнього руху України в частині невідповідності технічного стану транспортного засобу, внаслідок чого сталось ДТП, позивачем не подано, а судом не здобуто.

З огляду на наведене, враховуючи відсутність правових підстав для компенсації акціонерним товариством сплачених страховою компанією сум страхового відшкодування, суд дійшов висновку, що рішення господарського суду Тернопільської області від 18.03.2016 р. у справі № 911/20/16-г/13 підлягає скасуванню. Натомість, за наслідками розгляду спору необхідно прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову слід відмовити повністю.

У відповідності до ст.ст.44,49 ГПК України, судовий збір за розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами покладається на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85, 112-114, 122 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву ПАТ "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" про перегляд рішення суду у зв'язку із нововиявленими обставинами по справі №921/20/16-г/13 задовольнити.

2. Рішення господарського суду Тернопільської області від18.03.2016р. у справі №921/20/16-г/13 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (вул. Фізкультури, 30, м. Київ, 03680, ід.код31681672) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства "Тернопільське автотранспортне підприємство 16127" (вул. Галицька, 38, м. Тернопіль, 46002, ід.код 03118883) - 1 516 (одну тисячу п'ятсот шістнадцять) грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено 11.07.2016р.

Суддя О.В. Руденко