РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"19" липня 2016 р. Справа № 906/204/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Огороднік К.М.

судді Коломис В.В. ,

судді Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Вавринчук А.І.

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову господарського суду Житомирської області від 26.04.2016 року у справі № 906/204/16 (суддя Костриця О.О.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся"

про визнання банкрутом

за участю представників:

скаржника - не з'явився,

боржника - ОСОБА_1, за довіреністю,

арбітражний керуючий - не з'явився;

кредиторів - не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Житомирської області від 26.04.2016 року у справі № 906/204/16 визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" (далі - ТзОВ "М'ясо Полісся"), з наслідками, передбаченими ст. 38, 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2

Згадана постанова мотивована тим, що надані боржником докази свідчать про недостатність вартості майна останнього для задоволення вимог кредиторів, що є підставою для визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Не погодившись із зазначеною постановою господарського суду першої інстанції, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві звернулась до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати постанову господарського суду Житомирської області від 26.04.2016 року у справі № 906/204/16 та припинити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві посилається на те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального права.

На адресу Рівненського апеляційного господарського суду від ліквідатора ТзОВ "М'ясо Полісся" ОСОБА_2 надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу в якому викладено заперечення відносно вимог апеляційної скарги.

Представник ТзОВ "М'ясо Полісся" в судовому засіданні підтримав заперечення на апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник скаржника та інші учасники судового провадження в судове засідання суду апеляційної інстанції 19.07.2016 року не з`явились, про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином направленням на їх адресу копії ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду. Отримання скаржником та іншими учасниками судового провадження процесуального документа від 09.06.2016 року підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Отже, учасники судового провадження були повідомлені про час та місце судового засідання. Жодних заяв, клопотань про неможливість з'явитися на судове засідання 19.07.2016 року з причин, що від них не залежить суду не надано.

Згідно частини 3 пункту 3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18, неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч. 1 ст. 77 ГПК України.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені ст. 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, Рівненський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності представника апелянта, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, перевіривши матеріали і дослідивши наявні докази, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційне провадження підлягає припиненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 Закону про банкрутство якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язані звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України. Загальні положення про порядок ліквідації юридичної особи вміщені у ст.ст. 110-112 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦК України юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами. Якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом (ч. 3 ст. 110 ЦК України).

Як передбачено ст. 111 ЦК України, для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. До моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Таким чином, необхідними передумовами для звернення із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника у порядку ст. 95 Закону про банкрутство є: прийняття рішення власником майна (або органом, уповноваженим управляти майном) боржника про звернення боржника до господарського суду із заявою, проведення аналізу активів боржника у вигляді проведення інвентаризації наявного майна, його належної оцінки та оцінки грошових коштів на рахунках боржника, аналіз пасиву боржника шляхом публікації оголошення згідно з вимогами ч. 2, 5 ст. 105 ЦК України, повідомлення кредиторів про ліквідацію юридичної особи боржника з метою виявлення кредиторів та встановлення повного обсягу кредиторської заборгованості.

Проведення аналізу активу та пасиву боржника є підставою складення проміжного ліквідаційного балансу, який додається до заяви боржника відповідно до п. 3 ст. 11 Закону про банкрутство. Крім того, звернення до суду з такою заявою можливо лише після закінчення строку, передбаченого ст. 105 ЦК України. Нормами ч. 1 ст. 37 Закону про банкрутство визначено, що у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.

Згідно з ч. 2 ст. 95 Закону про банкрутство за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора у порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна.

Відповідно до ст. 91 ГПК України право на звернення до апеляційного господарського суду зі скаргою на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили, а також ухвали у випадках визначених ст. 106 ГПК України мають сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Тобто, згідно зазначених положень, в разі оскарження рішення (ухвали) особою, яка не брала участі у справі, останній необхідно довести, що в оскаржуваному рішенні (ухвалі) господарський суд вирішив питання про її права та обов'язки.

Згідно приписів ч. 2 ст. 4-1 ГПК України провадження у справах про банкрутство здійснюється в порядку провадження, передбаченому цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Відповідно до ст. 1 Закону про банкрутство сторонами у справі про банкрутство є боржник (банкрут) та конкурсні кредитора (представник комітету кредиторів), які також є учасниками провадження по справі про банкрутство, а кредитором є особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами грошові вимоги до боржника. Отже, набуття статусу кредитора законодавець пов'язує з наявністю у особи (як фізичної так юридичної) грошових вимог до боржника, а припинення статусу кредитора пов'язано з погашенням (припиненням) таких грошових вимог.

Стаття 1 Закону про банкрутство також передбачає, що кредиторами боржника є органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника. Однак, і зазначені особи набувають статусу кредиторів по справі в разі наявності у встановленому порядку підтверджених грошових вимог до боржника.

При цьому, апеляційний господарський суд зазначає, що правовий статус органів справляння податків, зборів (обов'язкових платежів), як кредиторів неплатоспроможних боржників визначається і ст. 210 ГК України, яка також не встановлює автоматичного визнання цих органів кредиторами у всіх справах про банкрутство. Статус кредитора щодо неплатоспроможного боржника набувається, у тому числі і цими органами, через певні процедури, які визначені спеціальною нормою законодавства - Законом про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Житомирської області від 28.03.2016 року заяву боржника про порушення провадження у справі про банкрутство ТзОВ "М'ясо Полісся" прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 12.04.2016 року. Зазначена ухвала в якості повідомлення була направлена на адреси ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві та Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області (державної податкової інспекції за місцем знаходження боржника), про що свідчить відмітка на зворотному боці 29.03.2016 року.

Разом з тим, відсутність яких-небудь грошових вимог апелянта до ТзОВ "М'ясо Полісся" та відповідно статусу учасника провадження у справі само по собі є підставою припинення провадження за апеляційною скаргою. Звертаючись зі скаргою, фіскальними органами вказано на незаконність оскарженого рішення суду, порушення цим рішенням інтересів держави, але разом з тим, враховуючи мотиви такого оскарження, наведені висновки вбачаються сумнівним як і виконання органом фіскальної служби покладених на нього обов'язків.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження. Пункт 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом. Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону, ГПК України, зокрема, містить імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

У відповідності абз. 16 ст. 1 Закону про банкрутство учасниками провадження у справі про банкрутство є: сторони (конкурсні кредитори та боржник), забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Апеляційний господарський суд бере до уваги, що вищевказаний перелік учасників провадження не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Законом про банкрутство, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство. Однак, інші випадки участі органу державної податкової служби у справі про банкрутство платника податків Законом про банкрутство не передбачені, орган державної податкової служби не віднесений чинним законодавством до інших, окрім кредиторів та учасників справи про банкрутство про які прямо вказано у вказані нормі Закону, до учасників провадження у справі про банкрутства.

Особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме кредитора, після заявлення у встановленому порядку грошових вимог до боржника, з того моменту набуває право оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство, так само як і право апеляційного оскарження набувається, у т.ч. якщо відповідним рішенням суду вирішено питання про права та обов'язки особи, яка не брали участь у справі. Скаржники не мають статусу учасника провадження, а тому не мають правових підстав для звернення до суду з апеляційною скаргою, представники останніх не з'явились і в судове засідання, не повідомивши про причини своєї відсутності, будучи завчасно і належним чином повідомленими про місце і час розгляду апеляційних скарг.

Постановою господарського суду Житомирської області від 26.04.2016 року визнано ТзОВ "М'ясо Полісся" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, тощо. Згідно наявних в матеріалах справи доказів зазначена постанова направлялась на адреси ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області 29.04.2016 року.

Як вбачається із матеріалів справи, ТзОВ "М'ясо Полісся" зареєстровано Печерською районною у місті Києві державною адміністрацією 20.11.2000 року, з ідентифікаційним кодом 31088620, за адресою: м. Київ, вул. Шовковична, будинок 18-В.

Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.04.2016 року Відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві 03.06.2015 за № 5003808 відбулась державна реєстрація змін місцезнаходження ТзОВ "М'ясо Полісся". З огляду на вищезазначене, юридичною адресою ТзОВ "М'ясо Полісся" є: індекс 10025, Житомирська область, місто Житомир, Корольовський район, вул. Баранова, будинок 127.

Відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТзОВ "М'ясо Полісся" № 15 від 22.09.2015 року, учасниками товариства, серед іншого, було вирішено, ліквідувати ТзОВ "М'ясо Полісся" та ліквідацію покласти на директора товариства ОСОБА_3

В спеціалізованому друкованому засобі масової інформації "Бюлетень державної реєстрації" № 331 (26) 2015 року було опубліковано повідомлення (№ 3254) про ліквідацію ТзОВ "М'ясо Полісся".

ТзОВ "М'ясо Полісся" належним чином повідомило скаржника про те, що 24.09.2015 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців зареєстроване рішення Загальних зборів учасників ТзОВ "М'ясо Полісся" від 22.09.2015 року про ліквідацію юридичної особи. Ліквідатором ТзОВ "М'ясо Полісся" призначено директора товариства ОСОБА_3 У зв'язку із чим, ліквідатор та ТзОВ "М'ясо Полісся" звернулись до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві із клопотанням провести камеральну перевірку ТзОВ "М'ясо Полісся" та повідомити товариство про початок перевірки та результати її проведення у належні строки. Дане повідомлення отримане ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві 09.12.2015 року. Отже, скаржник був повідомлений про ліквідацію ТзОВ "М'ясо Полісся", мав усі необхідні засоби та достатньо часу для здійснення перевірки, крім того, мав контролювати стан ліквідації, але не скористався своїм правом. Доказів прийняття рішення про проведення перевірки матеріали справи не містять.

Натомість, із матеріалів справи вбачається, що 11.04.2016 року на адресу господарського суду Житомирської області від Житомирської ОДПІ Головного управління ДФС у Житомирській області надійшла письмова інформація про подання ТзОВ "М'ясо Полісся" податкової звітності, керівника та головного бухгалтера боржника, про наявні у боржника рахунки в банківських установах, щодо наявності у боржника заборгованості по податкам та про відсутність податкової застави. До зазначеної інформації додано податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2016.

В матеріалах справи не міститься доказів звернення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві до суду з заявою про визнання кредиторських вимог у справі про банкрутство ТзОВ "М'ясо Полісся".

В апеляційній скарзі ДПІ в Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві жодним чином не посилається на наявність у боржника заборгованості по сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), розмір таких претензій (суму вимог), характер вимог (майнові або грошові), відповідно, будь-яких майнових (грошових) претензій до боржника у податкового органу не має. Окрім цього, в скарзі відсутнє посилання на будь-які докази, з їх наданням, що підтверджують такі вимоги.

Таким чином, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві не є стороною по справі про банкрутство боржника в розумінні приписів Закону про банкрутство.

Доводи скаржника про те, що на даний час здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом розтрати державного майна в особливо великих розмірах службовими особами Державного агентства резерву України, вчиненими за попередньою змовою осіб зі службовими особами підприємств зберігачів, серед яких є ТзОВ "М'ясо Полісся" апеляційним господарським судом до уваги не приймаються з огляду на наступне. Згідно постанови господарського суду Житомирської області від 26.04.2016 року у справі № 906/2004/16, відкрито ліквідаційну процедуру ТзОВ "М'ясо Полісся". На даний час ТзОВ "М'ясо Полісся" не є таким, що припинено. Наявність провадження по справі про банкрутство жодним чином не перешкоджає вчиненню відповідних слідчих дій. Крім того, чинне законодавство не містить заборони на порушення провадження у справі про банкрутство у випадку наявності вказаних кримінальних проваджень.

За таких обставин, доказів того, що оскаржувана постанова господарського суду Житомирської області порушує права та інтереси податкових органів, зокрема ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, до апеляційної скарги не додано.

Апелянтом не доведено належними доказами, що спірною постановою суд вирішив питання щодо прав та обов'язків ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві і відповідно, остання не має права апеляційного оскарження зазначеної постанови згідно приписів ст. 91 ГПК України.

Крім того, Рівненський апеляційний господарський суд звертає увагу ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, що у разі наявності кредиторських вимог до ТзОВ "М'ясо Полісся", податковий орган не позбавлений можливості звернутися до місцевого господарського суду з відповідною заявою з урахуванням положень Закону про банкрутство.

Відповідно до п. 5-2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі. Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про необхідність припинення апеляційного провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Враховуючи викладені обставини, керуючись ст.ст. 80, 86, 91, 94, 97, 99, 106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за скаргою Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову господарського суду Житомирської області від 26.04.2016 року у справі № 906/204/16 припинити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Тимошенко О.М.