КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2016 р. Справа№ 910/7758/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Зубець Л.П.

Дикунської С.Я.

за участю представників:

Від позивача: Федюра С.В., Завгородня І.Л. - представники за довіреностями.

Від відповідача: Савицький О.С. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестеційний банк"

на рішення Господарського суду м. Києва від 17.05.2016 року

у справі № 910/7758/16 (суддя: Сівакова В.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний

завод"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний

промислово-інвестеційний банк"

про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Нововолинський ливарний завод" звернулося до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестеційний банк" про зобов'язання виконати умови договору шляхом виконання платіжних доручень № 186 від 18.04.2016 на суму 300 000,00 грн., № 187 від 18.04.2016 на суму 420 000,00 грн., № 188 від 18.04.2016 на суму 500 000,00 грн., № 189 від 18.04.2016 на суму 500 000,00 грн., № 8 від 01.04.2016 на суму 10 982 919,01 рос. руб.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 13.10.2015 року ним було подано до Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний Банк" вказані вище платіжні доручення, однак відповідач, в порушення умов договору банківського рахунку № 07/2012 від 27.08.2012 року та положень чинного законодавства його не виконав, грошових коштів не перерахував.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 17.05.2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що невиконання банком електронних платіжних доручень за допомогою дистанційного розрахункового обслуговування не позбавляло Публічне акціонерне товариство "Нововолинський ливарний завод" права звернутись із паперовим платіжним дорученням.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти її вимог заперечує та просить суд залишити без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши зібрані у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.08.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (банк) та Публічним акціонерним товариством "Нововолинський ливарний завод" (клієнт) укладено договір банківського рахунка № 07/2012, за умовами якого банк на підставі зав(-и) клієнта встановленої форми, відкриває клієнту поточні(-ий) рахунки(-ок) в національній та/або іноземній(-их) валютах (поточні рахунки) та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до ліцензії банку, тарифів, законодавства України.

Відповідно до п. 1.2. договору у випадку відкриття поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватись з використанням спеціального платіжного засобу у вигляді пластикової картки банк надає клієнту у користування картку та здійснює обслуговування такого поточного рахунка за платіжною схемою, передбаченою у заяві про відкриття поточного рахунка та за умовами передбаченими даним договором, Загальними умовами, тарифами, Правилами користування карткою.

Частиною 4 договору передбачено дистанційне розрахункове обслуговування, а саме відповідно до п.п.п. 4,2, 4,3, 4.4 клієнт може здійснювати за допомогою Комплексу операції за Рахунками на підставі Електронних документів, включаючи створення, підписання та перемилання Електронних документів, отримувати від Банку банківські виписки та іншу інформацію про рух коштів за Рахунками, а також отримувати інші послугм, передбачені Документацією Комплексу (за текстом договору - «дистанційне обслуговування»).

Порядок і умови здійснення Банком дистанційного обслуговування, що прямо не врегульовані цим Договором, включаючи порядок створення, пересилання та виконання Електронних документів, а також порядок використання та експлуатації окремих каналів Комплексу, встановлюється технічною документацією та специфікаціями до Комплексу (за текстом договору - «дистанційне обслуговування»).

Сторони цим підтверджують, що будь-які Електронні документи, створені за допомогою Комплексу та підписані Електронним цифровим підписом, матимуть для Сторін однакову юридичну силу з паперовими документами, власноручно підписаними уповноваженими особами Клієнта і скріпленими печаткою Клієнта. Положення цього пункту не виключають можливість використання Клієнтом та Банком паперових документів у процесі надання Клієнту Банківських послуг та не змінюють розпорядку роботи Банку, передбаченого цим Договором та/або Загальними Умовами, включаючи тривалість Операційного дня та Операційного часу Банку.

Згідно з п. 7.1 договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє протягом одного року. Дія цього договору автоматично продовжується щоразу на той самий строк, на тих самих умовах, якщо жодна із сторін не менше ніж за 15 календарних днів до закінчення строку дії цього договору не надішле на поштову адресу або за допомогою комплексу повідомлення про припинення цього договору.

Як передбачено ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 526 ЦК України.

В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

За приписами ч.ч. 1,3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 1067 ЦК України визначено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

В силу ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Встановлено, що позивачем було подано до банку наступні платіжні доручення: від 01.04.2016 року № 8 на суму 10 982 919,01 російських рублів, 18.04.2016 року № 186 на суму 300 000,00 грн., № 187 на суму 420 000,00 грн., № 188 на суму 500 000,00 грн. та № 189 на суму 500 000,00 грн.

З виписок по рахунках позивача вбачається, що залишок коштів у російських рублях станом на 01.04.2016 року складав - 10 982 919,01 рос. руб. та у гривнях станом на 01.04.2016 року залишок коштів становив 1 721 725,32 грн.

Проте, не зважаючи на достатній залишок грошових коштів на рахунках клієнта, банк в порушення умов договору, не виконав зазначені вище платіжні доручення.

Встановлено, що позивач 25.02.2016 року звернувся до відповідача з листом-вимогою № 16/78 від 25.02.2016 року, в якій зазначив, що банк в порушення п. 8.1. Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", не виконав платіжні доручення Публічного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод" з 15.02.2016 року по 19.02.2016 року в кількості 37 шт. на загальну суму 3 548 075,74 грн., у зв'язку з чим позивач не зміг своєчасно видати заробітну плату, перерахувати податки до державного бюджету, розрахуватися за енергоносії та придбати матеріали, необхідні для здійснення виробничої діяльності, та зпропонував відповідачу виконати взяті на себе зобов'язання згідно умов договору та відновити виконання платіжних доручень протягом 1 робочого дня (а.с.11).

Відповідач у відповідь на зазначений вище лист-вимогу, листом від 22.03.2016 року № 448-08/34 відповідач підтвердив свої зобов'язання за договором банківського рахунку, в тому числі щодо виконання платежів Публічного акціонерного товариства «Нововолинський ливарний завод» та зазначив, що платіжні доручення Публічного акціонерного товариства «Нововолинський ливарний завод» на загальну суму 2 774 085,57 гривень і 10 982 919,01 російських рублів. були прийняті до виконання, однак, у зв'язку з невиконанням в строк платіжних доручень зобов'язання банку були відображені на відповідному позабалансовому рахунку, а також вказав, що вживає вичерпні заходи для відновлення раніше встановлених умов обслуговування у найкоротші строки (а.с.13 ).

Проте, докази виконання відповідачем своїх обов'язків за договором щодо виконання платежів Публічного акціонерного товариства «Нововолинський ливарний завод» в матеріалах справи не міститься.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що невиконання банком електронних платіжних доручень за допомогою дистанційного розрахункового обслуговування не позбавляло Публічне акціонерне товариство "Нововолинський ливарний завод" права звернутись із паперовим платіжним дорученням, оскільки це є правом клієнта, а не обов'язком.

Крім цього, матеріали справи свідчать про те, що 18.04.2016 року позивачем було надано відповідачу паперові платіжні доручення, які останнім були прийняті. Однак, також, були залишені без виконання.

Враховуючи встановлені вище обставини, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Апелянтом належними та допустимими доказами не спростовані встановлені вище обставини.

Враховуючи зазначене вище, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку, рішення місцевого господарського суду, яким позов задоволено, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестеційний банк" на рішення Господарського суду м. Києва від 17.05.2016 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 17.05.2016 року у справі № № 910/7758/16 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/7758/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді Л.П. Зубець

С.Я. Дикунська