ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2016 р.Справа № 922/1809/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Рученко К.Д.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Союз-Термінал", смт. Ювілейне, Дніпропетровський р.н, Дніпропетровська обл.
до Публічного акціонерного товариства "Завод ім. Фрунзе", м. Харків
про стягнення 61472,80 грн.
за участю представників сторін:

позивача не зявився;

відповідача - не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Союз-Термінал", смт. Ювілейне, Дніпропетровський р-н, Дніпропетровська обл. (далі за текстом - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Завод ім. Фрунзе", м. Харків (далі за текстом - відповідач) 52097,11 грн. передоплати за укладеним між сторонами договором поставки № 1164-Дн від 21.10.2015 р., 9375,69 грн. пені та покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.06.2016 р. зазначений позов прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.06.2016 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.06.2016 р. розгляд справи відкладено на 12.07.2016 р. в звязку з неявкою на судове засідання представників сторін.

Позивач надав суду письмові пояснення у справі (вх. № 21798 від 05.07.2016 р.), в яких повідомив суд про те, що відповідач після порушення провадження у даній справі в добровільному порядку сплатив на його користь 52097,11 грн. передоплати. Проте, оскільки 9375,69 грн. пені відповідач не сплатив, позивач просить суд стягнути її з відповідача.

Відповідач надав суду письмові пояснення (вх. № 22773/16 від 12.07.2016 р.), в яких повідомив суд про те, що заявлена позивачем до стягнення в межах даної справи заборгованість в сумі 52097,11 грн. ним сплачена в повному обсязі, та в звязку з цим, просить суд припинити провадження у справі.

На судове засідання 12.07.2016 р. представники сторін не прибули.

Позивач надав суду клопотання (вх. № 21796 від 05.07.2016 р.) про розгляд справи без участі його представника.

Оскільки неявка на судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами, як це передбачено ст. 75 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, 21.10.2015 р. між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як постачальником, укладено договір поставки № 1164-Дн (а. с. 10-11), відповідно до умов якого постачальник зобовязався передати у власність, а покупець зобовязався прийняти і оплатити системи огородження та інші металовироби, надалі «продукція», в асортименті, якості і по ціні згідно зі специфікаціями, які є невідємною частиною даного договору.

Згідно з п. 5.1. договору, за замовлену продукцію покупець проводить 100% передоплату на поточний рахунок постачальника згідно виставлених рахунків не пізніше 3 банківських днів з моменту їх отримання.

Згідно з п. 3.3. договору, поставка продукції здійснюється не пізніше, ніж через 21 робочий день з моменту надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно п. 5.1. договору.

Згідно з п. 8.1. договору, у випадку несвоєчасної поставки продукції з вини постачальника, він виплачує покупцю штраф в розмірі 0,1% від вартості не поставленої продукції за кожен день протермінування.

Матеріали справи також свідчать, що за виставленим відповідачем рахунком № 3иФ-0286616 від 21.10.2015 р. з зазначенням в ній продукції, що підлягала поставці (а.с. 15), позивач платіжним дорученням № 1847 від 27.10.2015 р. (а. с. 17) сплатив на користь відповідача передоплату в сумі 52097,11 грн.

Проте, відповідач всупереч умовам укладеного між сторонами договору, поставки продукції на користь позивача не здійснив.

В звязку з зазначеним, позивач звернувся до відповідача з вимогою № 40 від 10.05.2016 р. про повернення суми передоплати та сплати пені за прострочення поставки товару.

Однак, дані вимоги відповідачем станом на момент звернення позивача до суду з позовом по даній справі виконані не були.

З посиланням на зазначені обставини, та на вимоги ст. ст. 530, 625, 629, 693 ЦК України, позивач при зверненні до суду з позовом по даній справі просив суд стягнути з відповідача 52097,11 грн. передоплати.

Крім того, в звязку з простроченням відповідачем виконання своїх зобовязань, позивачем на підставі п. 8.1. договору заявлено до стягнення з відповідача 9375,69 грн. пені за період прострочення з 27.11.2015 р. по 16.05.2016 р.

Обставини щодо стягнення передоплати та пені стали підставою для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, відповідач після порушення провадження у даній справі сплатив на користь позивача заявлену до стягнення передоплату в сумі 52097,11 грн., що підтверджується залученою до матеріалів справи випискою про рух коштів на рахунку позивача, та останнім не заперечується.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з п. 1-1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі в разі відсутності предмета спору.

Оскільки після порушення провадження у справі відповідач в добровільному порядку сплатив на користь позивача заявлену до стягнення передоплату в сумі 52097,11 грн., зазначені обставини свідчать про відсутність між сторонами предмета спору щодо стягнення зазначеної передоплати, та є підставами для припинення провадження у справі в даній частині позовних вимог на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Щодо решти позову в частині стягнення пені суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що

встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Факт прострочення відповідачем своїх зобовязань з поставки продукції на користь позивача підтверджується матеріалами справи, та відповідачем жодним чином не спростований.

Оскільки виконання відповідачем зобовязань з поставки продукції згідно з п. 8.1. договору була забезпечена штрафом в розмірі 0,1% від вартості не поставленої продукції за кожен день протермінування, вимоги позивача щодо його нарахування є правомірними.

Суд констатує, що встановлена в п. 8.1. договору штрафна санкція за своє правовою природою є пенею, та відповідно, повинна нараховуватися з урахуванням зазначених обставин.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу (а.с. 5), суд констатує що позивачем при його виготовленні допущено певні арифметичні помилки та неточності, зокрема невірно визначено кількість календарних днів в заявленому періоді прострочення з 27.11.2015 р. по 16.05.2016 р.

Здійснивши відповідний розрахунок, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в сумі 8960,68 грн.

В решті позову про його стягнення слід відмовити, в звязку з безпідставністю його нарахування до стягнення.

З урахуванням вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 1368,70 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 4-5, 22, 44, 49, 75, 81, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Завод Фрунзе» (адреса: 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 57-А; ідентифікаційний код: 00236010) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Союз-Термінал» (адреса: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, буд. 1; ідентифікаційний код: 33892463) 8960,68 грн. пені, 1368,70 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині позову про стягнення 52097,11 грн. передоплати провадження у справі припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя ОСОБА_1