КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА
"08" липня 2016 р. Справа №910/7422/16
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Гаврилюка О.М.

Хрипуна О.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2016 у справі № 910/7422/16 (суддя Плотницька Н.Б.) за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про стягнення 285 459,29 грн., -

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2016 у справі № 910/7422/16 позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2016 у справі № 910/7422/16, Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив зазначене рішення скасувати.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2016 у справі № 910/7422/16 передано нарозгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Гаврилюк О.М., Хрипун О.О.

Дослділивши матеріали апеляційної скарги, судовою колегією встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, судом встановлено, що апелянтом взагалі не подано до наведених матеріалів апеляційної скарги доказів сплати судового збору за апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду в порядку та розмірі, визначених Законом України Про судовий збір, мотивуючи таку несплату відсутністю бюджетних асигнувань, у зв`язку з чим апелянт просив звільнити його від сплати судового збору.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на момент звернення апелянта з даною апеляційною скаргою, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України „Про судовий збір в редакції від 01.09.2015.

В свою чергу, частина 1 статті 4 Закону України „Про судовий збір визначає, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п.п. 4 п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діє на момент звернення апелянта з апеляційною скаргою), за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється виходячи з 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», розмір мінімальної заробітної плати встановлено у розмірі 1378,00 грн.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" , враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Слід зазначити, що даною статтею передбачено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору, з урахуванням належності поданих стороною доказів неможливості здійснення такої оплати та складного фінансового становища.

Пункт 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України від 21.02.2013р. № 7 зазначає, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Колегія суддів зазначає, що положення ст.8 Закону України "Про судовий збір" наділяють суд правом на звільнення від сплати судового збору лише за наявності виняткових обставин.

Крім того, відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За практикою Європейського суду з прав людини принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу (див. Ruiz-Mateos v. Spain, рішення від 23 червня 1993 р., серія A, N 262, с. 25, § 63). Більш того, принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (див. Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands, рішення від 27 жовтня 1993 р., серія A, N 274, с. 19, § 33 та Ankerl v. Switzerland, рішення від 23 жовтня 1996 р., Reports 1996-V, стор. 1567-68, § 38).

Особливо це стосується позовів, що виникають із господарських правовідносин, які засновані на юридичній рівності їх учасників.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що апелянтом не подано взагалі доказів від банківських установ щодо відсутності у апелянта коштів на рахунках та тяжкого фінансового становища, а також інших доказів, за допомогою яких можна б було встановити відсутність коштів для сплати судового збору, а також перевірити наявність обставин щодо підстав звільнення від сплати такого.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на недоведеність апелянтом обставин, які перешкоджають сплаті судового збору, заява апелянта про звільнення його від сплати судового збору за поданих апелянтом доказів та наведених обставин відхиляється.

При цьому, суд звертає увагу апелянта на те, що вимоги процесуального закону не обмежують апелянта у повторному заявлені клопотання про звільнення/відстрочення/розстрочення сплати судового збору при наявності документально підтверджених та обґрунтованих доказів неможливості сплати розміру судового збору.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що в прохальній частині апелянт просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2016 у справі № 910/7422/16, проте, не зазначається яке саме рішення апелянт просить прийняти за результатами апеляційного оскарження.

Після усунення обставин, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга на підставі ч. 4 ст. 97 ГПК України (тобто з поданням відповідного клопотання) може бути подана повторно.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2016 у справі № 910/7422/16 не приймається до розгляду і повертається Київським апеляційним господарським судом на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Керуючись статтею 86, п.3 ч.1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:
1.Апеляційну скаргуВійськової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2016 у справі № 910/7422/16 - повернути без розгляду.

2. Матеріали справи № 910/7422/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Ухвала може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у встановленому порядку.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді О.М. Гаврилюк

О.О. Хрипун