ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2016р. Справа№ 914/990/16

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: до відповідача:Приватного акціонерного товариства Запорізький завод Перетворювач, м.Запоріжжя Публічного акціонерного товариства ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО, м.Львів
про: стягнення заборгованості. Ціна позову: 248733,23 грн.
Суддя Кітаєва С.Б.

Секретар судового засідання Децик С.Я.

Представники:

від позивача (присутній в режимі відеооконференції): ОСОБА_1 представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність в матеріалах справи)

Права та обовязки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК України суд розяснив представникам сторін. Заяви про відвід судді не надходили. Клопотань про технічну фіксацію від сторін не надходило.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Публічним акціонерним товариством Запорізький завод Перетворювач, м.Запоріжжя до відповідача, Публічного акціонерного товариства ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО, м.Львів про стягнення заборгованості. Ціна позову: 66784,23 грн.

Ухвалою суду від 14.04.2016р. за даним позовом порушено провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 11.05.2016р. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду в судовому засіданні висвітлені в ухвалі.

З підстав, викладених в ухвалі суду від 11.05.2016р., прийнято до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог вих.№35/65 від 04.05.2016р.(вх.№2477/16 від 06.05.2016р.) та відкладено розгляд справи на 01.06.2016р.

Ухвалою суду від 01.06.2016р. суд ухвалив позивачем по справі №914/990/16 вважати Приватне акціонерне товариство Запорізький завод Перетворювач (1, адреса місцезнаходження: 69069, Запорізька обл., м. Запоріжжя, Дніпровське шосе, буд.9), прийняти до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог вих.№35/94 від 30.05.2016р. (вх.№2934/16 від 01.06.2016р.) та відкласти розгляд справи на 09.06.2016р.

08.06.2016р. за вх.№24101/16 позивач подав клопотання в якому зазначив, що не погоджується з поясненнями відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву вих. №82 від 27.05.2016р. та зазначає, що по-перше, в заяві про збільшення позовних вимог № 35/94 від 30.05.2016р позивачем було враховано оплати: 15.01.2016р. в розмірі 100 000 грн. та 22.01.2016 в розмірі 275 000 грн. (на загальну суму 375 000 грн.). По - друге, розрахунок індексу інфляції був здійснений з врахуванням п.3.2 Постанови пленуму ВГСУ від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції був визначений виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою. При цьому помісячні індекси відповідного періоду були помножені між собою.

Крім того повідомлено, що позивачем було направлено на адресу відповідача акт звірки взаємних розрахунків станом на 02.06.2016 за договором № Л-618 від 08.09.2014, підписаний позивачем з супровідним листом №35/101 від 03.06.2016 про направлення акту звірки. Докази направлення акту до цієї заяви додано до даного клопотання. Дане клопотання судом прийнято і приєднано до матеріалів справи.

08.06.2016р. за вх.№3086/16 відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи та продовження терміну розгляду справи у відповідності до ст.69 ГПК України на 15 днів, у звязку з неможливістю забезпечення представника в дане судове засідання, у звязку з тимчасовою непрацездатністю останнього.

Ухвалою суду від 09.06.2016р. продовжено строк розгляду справи та відкладено розгляд справи на 22.06.2016р.

Ухвалою суду від 14.06.2016р. задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства Запорізький завод Перетворювач (вх.№24232/16 від 09.06.2016 р.) та призначено розгляд справи 22.06.16 о 09:30 здійснювати в режимі відео конференції, проведення якої доручити Господарському суду Запорізької області.

16.06.2016р. за вх.№3229/16 позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог вих.№35/107 від 14.06.2016р. (скерована відповідачу 14.06.2016р.), з врахуванням якої позивач просить стягнути з відповідача 44 504, 74 грн. трьох процентів річних, 204 228, 49 грн. інфляційних втрат та 3 731, 00 грн. судового збору.

27.05.2016 року відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№22648/16 від 27.05.2016р.

21.06.2016р. за вх.№26074/16 відповідачем подано відзив на позовну заяву із врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог вих..№35/94 від 30.05.2016 року.

З метою надання можливості відповідачу висловити свої доводи та міркування по заяві позивача про збільшення розміру позовних вимог вих.№35/107 від 14.06.2016р., суд ухвалив оголосити перерву в судовому засіданні до 29.06.2016р. до 14:00 год., яке здійснювати в режимі відео конференції, проведення якої доручити Господарському суду Запорізької області.

В судовому засіданні 29.06.2016р. в режимі відеооконференції у господарському суді Запорізької області взяв участь представник позивача, який позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог вих.№35/107 від 14.06.2016р. (вх.№3229/16 від 16.06.2016р.), підтримав та просить стягнути з відповідача 44 504, 74 грн. трьох процентів річних, 204 228, 49 грн. інфляційних втрат та 3 731, 00 грн. судового збору.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 29.06.2016р. забезпечив, позовні вимоги з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 27.05.2016р. №82 (вх..№22648/16) та у відзиві на позовну заяву з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог вих..№35/94 від 30.05.2016р., заперечив та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Даний спір розглядається судом з врахуванням заяви позивача (вх.№3229/15) про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої Приватне акціонерне товариство Запорізький завод Перетворювач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства ДТЕК Західенерго 44504,74 грн. 3% річних та 204228,49 грн. інфляційних втрат.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи та заперечення представників позивача та відповідача, судом встановлено:

08.09.2014р. між Публічним акціонерним товариством ДТЕК Західенерго (замовник) та Публічним акціонерним товариством Запорізький завод Перетворювач (підрядник) укладено договір №Л-618, відповідно до умов якого підрядник зобовязується у 2014-2015 роках виконати замовнику роботи, зазначені в п.1.2. цього договору, а замовник прийняти та оплатити ці роботи.

Відповідно до п.1.2. договору найменування робіт: Реконструкція збудження генератора блоку №1 на ДТЕК Ладижинська ТЕС. Заміна автоматичного регулятора збудження, тиристорного перетворювача і трансформатора (надалі - роботи), що включають: розробку проектно-кошторисної документації (стадія П і стадія РД); виготовлення обладнання; виконання демонтажних та монтажних робіт; пусконалагоджувальні роботи та навчання експлуатаційного персоналу.

Згідно із п.1.3. договору обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що сума цього договору становить 7 047 739,28 грн., що включає розробку проектно-кошторисної документації 566 728,80 грн., вартість обладнання 5 936 434,88 грн., виконання демонтажних та монтажних робіт 110 758,80 грн., а також пусконалагоджувальні роботи та навчання експлуатаційного персоналу 433 816,80 грн..

Відповідно до п.4.1. договору розрахунки за цим договором проводяться протягом 90 календарних днів після підписання актів виконаних робіт (наданих послуг) про виготовлення обладнання, після підписання актів здачі-приймання виконаних проектних, демонтажних, монтажних, пусконалагоджувальних робіт з навчання експлуатаційного персоналу та за умови надання підрядником належним чином оформлених податкових накладних.

Відповідно до п.5.4 Договору кількість/обсяг робіт зазначені в Технічному завданні (Додаток № 1 до цього Договору) та підтверджується Кошторисною документацією (Додатки № 3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13 до цього Договору). Кошторисна документація в розумінні цього Договору включає в себе: Договірну ціну (Додаток № 3); Специфікацію до Договору (Додаток № 4); Зведений кошторис на проектні та вишукувальні роботи (Додаток № 5), кошторис на проектні та вишукувальні роботи. Стадія (Додаток № 6); кошторис на проектні та вишукувальні роботи. Стадія РД (Додаток № 7); Договірна ціна на демонтажні роботи (Додаток № 8);Локальний кошторис на демонтажні роботи (Додаток № 9); Договірна ціна на монтажні роботи (Додаток № 10); Локальний кошторис на монтажні роботи (Додаток № 11); Локальний кошторис на монтаж вентиляції та опалення приміщення системи тиристорного збудження (Додаток № 12); локальний кошторис на пусконалагоджувальні роботи (Додаток № 13).

Згідно до Договору позивачем виконані роботи:

-15.10.2015 року із виготовлення обладнання: трансформатора ТМВП-4000/20 на суму 1580000 грн. Умови оплати вищезазначеного обладнання сторони Договору визначили у Специфікації до Договору (додаток №4) такі: протягом 90 календарних днів після поставки обладнання, підписання видаткових накладних. Згідно із зазначеними вище даними, строк для оплати за поставлене обладнання настав 01.07.2015 року. Вартість таких робіт оплачена: 30.09.2015року - 462 000 грн.; 100 000 грн. - 21.10.2015р.; 900 000 грн. - 30.10.2015 року; 118000 грн. - 30.11.2015 року, з порушенням строку оплати. У звязку із чим рішенням господарського суду Львівської області від 07.12.2015 року по справі № 914/3640/15 було стягнуто з відповідача на користь позивача 13287,78 грн. - 3 % річних за період з 01.07.2015р. по 15.10.2015 року, 36340 грн. - інфляційних витрат із врахуванням індексу інфляції за вересень 2015 року.

-05.05.2015 року виготовлення системи тиристорного збудження ССТП-3500-465-2,%-УХЛ4 ИЖКМ.651426.003 на суму 4356434,88 грн., що підтверджується накладною № 24 від 05.05.2015 року на відпуск готової продукції на сторону. Умови оплати вищезазначеного обладнання сторони Договору визначили у п.2 Специфікації до Договору (додаток №4) такі: протягом 90 календарних днів після поставки обладнання, підписання видаткових накладних. Строк для оплати за поставлене обладнання настав 05.08.2015 року , що встановлено рішенням господарського суду Запорізької області від 14.01.2016 р. №908/5692/15;

із розробки для ПАТ «ДТЕК Західенерго» проекту «Заміна системи збудження генератора блоку № 1 ДТЕК ЛАДИЖИНСЬКА ТЕС», стадія «Проект» (розробка, друк, брошурування) та проекту «Заміна системи збудження генератора блоку № 1 ДТЕК ЛАДИЖИНСЬКА ТЕС», стадія «Робоча документація» (розробка, друк, брошурування, розробка електронних примірників). Факт належного виконання зазначених робіт підтверджується підписаним з боку обох сторін і одержувача робіт акту № 1 від 30.06.2015 року виконаних робіт з розробки проектно-кошторисної документації (стадія П і стадія РД). Відповідно до п.3.1. Договору розробка проектно-кошторисної документації (стадія П і стадія РД) 566728,80 грн.(пятсот шістдесят шість тисяч сімсот двадцять вісім грн. 80 коп.),у тому числі ПДВ 20 %: 94454.80 грн. Умови оплати вищезазначених робіт сторони Договору визначили у п.1 Специфікації до Договору (додаток №4) такі: протягом 90 календарних днів після підписання акта виконаних робіт. Строк для оплати за виконані роботи настав 28.09.2015р.;

24.07.2015 року демонтажні та монтажні роботи. Факт належного виконання зазначених робіт підтверджується підписаним з боку обох сторін і одержувача робіт акту № 2 за липень 2015 року від 24.07.2015 року на загальну суму 12712,08 грн. та акту № 3 за липень 2015 року за 24.07.2015 року на загальну суму 40733,74 грн. Умови оплати вищезазначених робіт сторони Договору визначили у п.4, 5 Специфікації до Договору (додаток №4) такі: протягом 90 календарних днів після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт. Строк для оплати за виконані роботи настав 22.10.2015р.;

- пуско-налагоджувальні роботи. Факт належного виконання зазначених робіт підтверджується підписаним з боку обох сторін і одержувача робіт акту № 4 за липень 2015 року від 24.07.2015 року на загальну суму 433314,05 грн. Умови оплати вищезазначених робіт сторони Договору визначили у п.6 Специфікації до Договору (додаток №4) такі: протягом 90 календарних днів після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт. Строк для оплати за виконані роботи настав 22.10.2015.

Як вбачається із матеріалів справи, в грудні 2015 року ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач» звернувся до господарського суду Запорізької області із зустрічною позовною заявою у справі №908/5692/15 про стягнення заборгованості за вищезазначеним договором, 3% річних та інфляційних збитків. Господарський суд Запорізької області встановив, що не зважаючи на те, що кожна із сторін договору прийняла на себе певні зобов»язання щодо його виконання, відповідач станом на день розгляду справи не здійснив в повному обсязі оплати за виконані позивачем роботи, в результаті чого заборгованість склала 3 741 923 грн.55 коп. Відтак, рішенням господарського суду Запорізької області від 14.01.2016 року по справі № 908/5692/15, залишеним в силі постановою Донецького апеляційного господарського суду від 17.05.2016р, позовні вимоги ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач» було задоволено частково: стягнуто із ПАТ «ДТЕК Західенерго» 3 741 923 грн. 55 коп. (сума основної заборгованості за договором), 146 127 грн. 82 коп. інфляційних витрат, 57 604 грн. 34 коп. 3 % річних, 74 184 грн. 83 коп. судового збору. В частині стягнення 1 000 000,00 грн. боргу провадження у справі припинено на підставі п.1.1 ст.80 ГПК України, оскільки відповідач за зустрічним позовом в цій частині сплатив борг, що підтверджувалось випискою з банківського рахунку позивача від 29.12.2015 року.

Проте, не дивлячись на те, що строк оплати за всіма виконаними роботами відповідно до умов Договору на дату подання даного позову настав, відповідачем станом на момент звернення позивача з даним позовом до господарського суду Львівської області не була погашена.

В ході розгляду даної справи позивач звернувся до господарського суду Львівської області із заявою вих.№35/93 від 30.05.2016р. (вх.№22984/16 від 01.06.2016 року), у якій повідомляв про відкликання його заяви №35/65 від 04.05.2016 року про збільшення позовних вимог та просив суд не розглядати її по суті, оскільки вже після скерування заяви до суду встановив, що при розрахунку 3% річних та інфляційних нарахувань не було враховано суми оплат за систему тиристорного збудження ССТП-3500-465-2,5-УХЛ4, здійснені відповідачем 15.01.2016р. у розмірі 100 000 грн. та 22.01.2016р. у розмірі 275 000 грн., у зв»язку із чим має місце невірний розрахунок сум 3% річних та інфляційних втрат .

У подальшому зазначені недоліки позивач усунув у розрахунках до заяви про збільшення позовних вимог вих.№35/107 від 14.06.2016 року (вх.№3229/16 від 16.06.2016р. ).

Як встановлено, рішенням господарського суду Львівської області по справі №914/3640/15 від 07.12.2015р., яким позов задоволено повністю, з відповідача було стягнуто на користь позивача інфляційні втрати та 3% річних за несвоєчасну оплату за обладнання трансформатор ТМВП-40000/20 за Договором. Періодом нарахування 3% річних за несвоєчасну оплату за трансформатор ТМВП-40000/20 відповідно до договору був період з 01.07.2015 року по 15.10.2015р., інфляційні втрати стягнуті з врахуванням індексу інфляції за вересень 2015 року. На підтвердження зазначеного позивачем надано до справи завірену копію заяви про зменшення позовних вимог з розрахунком по справі №914/3640/15 з відміткою вхідного штампу господарського суду Львівської області.

Відповідно до рішення господарського суду Запорізької області від 14.01.2016 року у справі №908/5692/15, з відповідача було стягнуто на користь позивача інфляційні втрати за несвоєчасну оплату виконаних робіт по Договору в розмірі 146 127 грн.82 коп. без врахування індексу інфляції за грудень 2015 року, а лише за жовтень та листопад 2015 року, що підтверджується наведеним позивачем у заяві вих.№35/107 від 14.06.2016 р. про збільшення позовних вимог (вх.№3229/16 від 16.06.16р. ), із в рахуванням якої розглядається дана справа, розрахунком та рішенням господарського суду Запорізької області. Крім того, оскільки лише 10.06.2016 року опублікований індекс інфляції за травень 2016 року, відповідно, не міг бути врахований позивачем при розрахунку інфляційних витрат до цієї дати, позивач також збільшує розмір інфляційних витрат, враховуючи індекс інфляції за травень 2016 року.

Відповідно до ч.2 ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі, зокрема, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору, у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині.

Як підтверджується долученими до заяви вих.№35/107 від 14.06.2016 р. про збільшення позовних вимог (вх.№3229/16 від 16.06.16р.) документами (описом вкладення у поштове відправлення на адресу відповідача та фіскальним чеком за 14.06.2016 року) відповідачу відправлено заяву про збільшення позовних вимог №35/107 від 14.06.2016 р. та розрахунок суми позову (справа №914/990/16), які відповідач отримав, що підтвердив у судовому засіданні.

09.06.2016 року (за вх.№24199/16) в господарському суді зареєстровано лист позивача у якому він повідомляє суд про те, що відповідачем 01.06.2016 року було перераховано на рахунок позивача заборгованість у розмірі 3 644 840,54 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку від 01.06.2016р. (оригінал виписки з рахунку позивача за 01.06.2016 року долучено до листа). Випискою підтверджується перерахування 01.06.2016 року відповідачем на рахунок позивача коштів в сумі 3 644 840,54 грн. , з яких:

платіж на суму 277 916,99 грн. ( по рішенню суду від 14.01.16р. по справі №908/5692/15, інфляційні витрати, 3% річних, судовий збір);

платіж на суму 486 759,87 грн. ( оплата за демонтажні, монтажні, пуско-налагоджувальні роботи ЛаТЕС згідно договору №Л0-618 від 08.09.15р., рах.№223,224,225 від 31.07.15р. в т.ч. ПДВ 81125,65 грн. (1).»;

платіж на суму 566 728,80 грн. «оплата за розробку проектно-кошторисної документації ЛаТЕС згідно договору №Л-618 від 08.09.15р., рах. №205 від 27.07.15р. в т.ч. ПДВ 94454,80 грн.(1).»;

платіж на суму 2 313 434,88 грн. «оплата за систему тиристорного збудження ЛаТЕС згідно договору №Л-618 від 08.09.15р., рах.№125 від 05.05.15р., в т.ч. ПДВ 385572,48 грн. (1)».

У заяві вих..№35/107 від 14.06.2016 року Приватне акціонерне товариство Запорізький завод Перетворювач просить господарський суд Львівської області стягнути з відповідача на підставі проведених (та долучених до заяви) розрахунків 3% річних в сумі 44 504, 74 грн. та 204 228, 49 грн. інфляційних втрат , а також відшкодувати 3 731, 00 грн. судового збору.

Відповідач проти позову заперечив, подавши відзив на позовну заяву. Зокрема Публічне акціонерне товариство ДТЕК Західенерго стверджує, що при розрахунку інфляційних витрат позивачм не враховано проведених відповідачем проплат згідно платіжних доручень № від 15.01.2016р. на суму 100000 грн. та № НОМЕР_1 від 22.01.2016 року на суму 275000 грн., а також позивачем порушено умови п.12.9 Договору від 08.09.2015р. №Л-618, оскільки не повідомлено відповідача у встановленому порядку про зміну організаційно-правової форми, реквізитів та адреси позивача. Посилається на те, що позивачем невірно розраховано інфляційні втрати за систему тиристорного збудження ССТП-3500-465-2,5-УХЛ4 ИЖКМ.651426.003.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи та заперечення представників позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вбачається з матеріалів справи 08.09.2014р. між сторонами укладено договір №Л-618, відповідно до умов якого позивач зобовязується у 2014-2015 роках виконати відповідачу роботи, зазначені в п.1.2. цього договору, а відповідач прийняти та оплатити ці роботи.

Факт виконання позивачем у повному обсязі своїх зобовязань за вказаним договором встановлено у рішенні господарського суду Запорізької області №908/5692/15 від 14.01.2016 року.

Відповідно до ч.2 ст.35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач не погасив наявну у нього заборгованість в повному обсязі, у передбачені Договором строки.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов»Язковим для виконання сторонами. Припинення зобов»язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.4 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки , встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та матеріальної шкоди.

Нормами ст.625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання, а саме: сплата суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми.

Пунктом 5.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» визначено, що кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Пунктом 7.1 зазначеної Постанови визначено, що за відсутності інших підстав припинення зобов»язання, передбачених договором або законом, зобов»язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином ( ст.599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов»язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов»язання.

Однак при цьому слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв»язку із прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються, інфляційні ж нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю суму заборгованості можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним рішенням.

«Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України , не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання.

Згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема , в газеті «Урядовий кур»єр». Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники , згідно з статтями 17,18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватись господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці ( тобто мала місце дефляція)»,- зазначено у п.п.3.1,3.2 п.3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики астосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань».

Щодо заперечень відповідача у поданому відзиві, то суд зазначає наступне.

У відзиві вих. №82 від 27.05.2016 відповідач стверджує, що при розрахунку інфляційних та 3% річних Позивач не врахував проведену оплату у розмірі 375 000 грн., а також порушена методологія розрахунку індексу інфляції.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме в заяві про збільшення позовних вимог № 35/94 від 30.05.2016р Позивачем було враховано оплати: 15.01.2016 в розмірі 100 000 грн. та 22.01.2016 в розмірі 275 000 грн. (на загальну суму 375 000 грн.)

Крім того, розрахунок індексу інфляції був здійснений з врахуванням п.3.2 Постанови пленуму ВГСУ від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань». Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції був визначений виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою. При цьому помісячні індекси відповідного періоду були помножені між собою.

Судом перевірено оплати , вчинені відповідачем за систему тиристорного збудження та їх відображення позивачем у розрахунку інфляційних втрат. Рішенням господарського суду Запорізької області від 14.01.2016 року №908/5692/15 встановлено: вартість виготовлення системи тиристорного збудження ССТП-3500-465-2,5-УХЛ4 ИЖКМ.651426.003 становить 4 356 434,88 грн.; строк для оплати 05.08.2015р.; відповідач лише частково здійснив оплату за ці виконані роботи, а саме в сумі 668 000 грн.; суд припинив провадження у справі в частині стягнення 1 000 000,00 грн. боргу, оскільки 29.12.2015 року відповідач перерахував зазначену суму коштів на рахунок позивача. Заборгованість склала 2 688 434,88 грн. Наступні платежі за зазначене обладнання були здійснений відповідачем: 15.01.2016 року по платіжному дорученню № на суму 100 000,00 грн. та 22.01.2016 року по платіжному дорученню № НОМЕР_1 на суму 275 000,00 грн. Борг складає 2 313 434,88 грн.

Перевіривши розрахунок втрат від інфляції за допомогою програмного комплексу «Законодавство», господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 204228,49 грн. інфляційних втрат заявлені позивачем обґрунтовано та підлягають задоволенню в межах заявлених вимог.

Слід зазначити, що висловлюючи заперечення щодо нарахованої суми інфляції за систему тиристорного збудження, відповідач не наводить свого контр розрахунку інфляційних втрат, хоча, як вбачається зі змісту ухвал у справі, суд зобов»язував відповідача у випадку непогодження із наведеними позивачем розрахунками , подати свої контррозрахунки.

Незрозумілим є посилання відповідача у відзиві ( вх.№ 26074/16 ) на п.3.5 Договору № Л-618 від 08.09.2014 року, яким передбачено, що сума цього Договору не підлягає індексації у зв»язку з інфляцією, оскільки відзив обгрунтування підстав посилання відповідача на зазначений пункт договору не містить, а його представник у судовому засіданні лише інформував суд про те, що додаткових пояснень не має, підтримує зазначене у відзиві.

Слід відзначити, що при розгляді господарським судом Львівської області справи №914/3640/15, господарським судом Запорізької області справи №908/5692/15 інфляційні втрати, у зв»язку із простроченням виконання відповідачем грошових зобов»язань за Договором, стягувались з відповідача.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи те, що позов слід задоволити повністю, керуючись нормами ст.49 ГПК України, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 3730,99 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85, 115, 116, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства ДТЕК Західенерго (79026, м.Львів, вул.Козельницька, 15, ) на користь Приватного акціонерного товариства Запорізький завод Перетворювач (69069, м.Запоріжжя, вул.Дніпровське шосе, 9, ) 44504,74 грн. 3% річних та 204228,49 грн. інфляційних втрат та 3730,99 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

В судовому засіданні 29.06.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено і підписано 04.07.2016 р.

Суддя Кітаєва С.Б.