РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2016Справа №910/8987/16

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

За участю секретаря судового засідання Ярмоленко С.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Державного підприємства «Укртрансфармація»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 38 638, 30 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Ільчук О.С. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:Державне підприємство «Укртрансфармація» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 38 638, 30 грн. відповідно до актів надання послуг (зберігання майна) від 31.03.2015 № 148, від 30.04.2015 № 199, від 31.05.2015 № 304, від 30.06.2015 № 305, від 31.07.2015 № 339, від 31.08.2015 № 409, від 30.09.2015 № 522, від 30.10.2015 № 536, від 30.11.2015 № 606, від 31.12.2015 № 671.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Позивач наполягав на заявлених позовних вимогах, просить позов задовольнити.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що між Державним підприємством «Укртрансфармація» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було затверджено та підписано акти надання послуг (зберігання майна) від 31.03.2015 № 148, від 30.04.2015 № 199, від 31.05.2015 № 304, від 30.06.2015 № 305, від 31.07.2015 № 339, від 31.08.2015 № 409, від 30.09.2015 № 522, від 30.10.2015 № 536, від 30.11.2015 № 606, від 31.12.2015 № 671, відповідно до яких позивач здав, а відповідач прийняв послуги зберігання майна та суми відшкодування комунально-експлатаційних витрат на загальну суму 38 638, 30 грн.

На підставі вище перелічених актів позивач виставив відповідачу рахунки від 31.03.2015 № 104, від 30.04.2015 № 203, від 31.05.2015 № 302, від 30.06.2015 № 303, від 31.07.2015 № 329, від 31.08.2015 № 409, від 30.09.2015 № 493, від 02.10.2015 № 494, від 03.11.2015 № 563 та від 30.11.2015 № 632.

Згідно частини 1 статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у вигляді єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами, тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договору.

Частиною 8 статті 181 ГК України визначено, що у разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна зі сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Факт існування між позивачем та відповідачем домовленості із платного зберігання майна відповідача встановлюється прибутковими касовими ордерами, якими підтверджується оплата відповідачем послуг наданих згідно інших актів за період з 31.03.2015 року по 31.12.2015 року, про що окрім того, зазначається у акті звірки взаєморозрахунків, що був складений позивачем за період з 01.01.2015 року по 11.05.2016 року та був направлений на адресу відповідача (копії актів надання послуг, прибуткових касових ордерів, акту зірки взаєморозрахунків та доказів його направлення на адресу відповідача містяться в матеріалах справи).

Положеннями статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем було направлено на адресу відповідача лист № 57 від 28.04.2016 року з вимогою протягом семи днів погасити заборгованість, що виникла за останнім згідно вищезазначених актів надання послуг, втім зазначена вимога залишилася відповідачем без задоволення.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач належним чином виконав покладені на нього зобов'язання відповідно до актів надання послуг (зберігання майна) від 31.03.2015 № 148, від 30.04.2015 № 199, від 31.05.2015 № 304, від 30.06.2015 № 305, від 31.07.2015 № 339, від 31.08.2015 № 409, від 30.09.2015 № 522, від 30.10.2015 № 536, від 30.11.2015 № 606, від 31.12.2015 № 671. Відповідач доказів повної оплати виставлених йому рахунків суду не надав. За такими обставинами позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 38 638,30 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378, 00 грн. покладаються на відповідача у справі - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1, згідно вимог ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 08.07.2015, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

Керуючись ст. ст. 207, 525, 526, 530 ЦК України, ст. ст. 193, 181 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 34, 43, 44, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Державного підприємства «Укртрансфармація» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (02091, АДРЕСА_1; код НОМЕР_1), на користь:

- Державного підприємства «Укртрансфармація» (02121, м. Київ, вул. Ташкентська, буд. 60, ) основний борг у сумі 38 638, 30 грн. та судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн., видавши наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 13.07.2016 року

Суддя Ю.О.Підченко