ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2016 р. Справа № 918/292/16

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Конончук С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент", Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" та Публічного акціонерного товариства "Юг-цемент"

про визнання недійсним рішення загальних зборів та стягнення коштів

за участі:

позивача - ОСОБА_1, НОМЕР_1, виданий 26 червня 2001 року ;

представника відповідача-1 - ОСОБА_2, протокол № 22 від 31 грудня 2015 року;

представника відповідача-2 - ОСОБА_3, довіреність № 182 від 10 травня 2016 року;

ОСОБА_4, довіреність № 12/01-16/1 від 12 січня 2016р,

представника відповідача-3 - не з'явився.

Відповідно до ч.7 ст.811 ГПК України при розгляді судової справи здійснюється фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу програмно-апаратного комплексу Діловодство суду.

Для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер d8150-058А1.

В судовому засіданні 14 липня 2016 року, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Рівненської області з вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" та Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна", посилаючись на те, що на позачергових загальних зборах акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" (акціонером якого є позивач, який володіє 1975 акціями номінальною вартістю 0 грн. 05 коп.), які відбулися 31 грудня 2015 року, було прийнято рішення, оформлене протоколом від 31 грудня 2015 року № 22. Пунктом 5 вказаного документу було вирішено затвердити договір про приєднання Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" до Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна". Оскільки дане рішення у цій частині, на думку позивача, було ухвалене з порушенням коефіцієнта конвертації акцій та грубим порушенням його корпоративних прав, ОСОБА_1, посилаючись на статті 79-82, 181 Господарського кодексу України (далі ГК України), статті 207, 208 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), просив суд визнати недійсним вказане рішення позачергових загальних зборах акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент". Крім того, у своєму позові ОСОБА_1 також просив суд зобовязати Публічне акціонерне товариство "Волинь-цемент", Публічне акціонерне товариство "Дікергофф Цемент Україна" та Публічне акціонерне товариство "Юг-цемент" солідарно виплатити позивачу відповідно 3 871 грн. 00 коп., 17 538 грн. 00 коп. та 13 667 грн. 00 коп. грошових коштів, втрачених позивачем у звязку з приєднанням вищезазначених юридичних осіб до Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна".

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 20 квітня 2016 року (суддя Качур А.М.) порушено провадження у справі № 918/292/16, розгляд якої було призначено на 12 травня 2016 року. Крім того, даною ухвалою до участі в розгляді справи в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено Публічне акціонерне товариство "Юг-цемент".

До початку призначеного судового засідання через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" на позовну заяву від 10 травня 2016 року (т. 1, а.с. 48-49), в якому останнє заперечило проти задоволення позову ОСОБА_1 з огляду на те, що його позовна заява не містить жодних посилань на фактичні обставини, які б свідчили про неправомірні рішення, дії чи бездіяльність даного відповідача, якими позивачу чи його майну була завдана шкода. Крім того, Публічне акціонерне товариство "Дікергофф Цемент Україна" також зазначило про те, що воно не брало участі у проведенні позачергових загальних зборів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент", на яких було прийнято оскаржуване рішення. У той же час позивач, на думку Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна", не надав жодних доказів наявності у нього корпоративних прав у Публічному акціонерному товаристві "Дікергофф Цемент Україна", які могли бути порушені відповідачем-2, що, на думку цього відповідача, свідчить про необґрунтованість позову ОСОБА_1.

Також до початку цього судового засідання через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" на позовну заяву від 10 травня 2016 року (т. 1, а.с. 54-57), в якому останнє заперечило проти задоволення позову ОСОБА_1 з огляду на те, що останнім не було вказано, які саме його корпоративні права були порушені оспорюваним рішенням. Крім того, даний відповідач зазначив, що при конвертації акцій Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" в акції Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" був застосований коефіцієнт, обрахований відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, договір про приєднання зазначених юридичних осіб, затверджений оскаржуваним рішенням, був підписаний їх уповноваженими представниками. У той же час вказаний позивачем механізм обрахунку коефіцієнта конвертації акцій, на думку Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент", не узгоджується з нормативними приписами чинного законодавства та є необґрунтованим.

Крім того, до початку даного судового засідання через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява ОСОБА_1 від 12 травня 2016 року (т. 1, а.с. 70-71), в якій останній на підставі частини 1 статті 90 ГПК України просив суд винести окрему ухвалу на дії посадових осіб Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент". В обґрунтування даної заяви позивач посилався на свідоме умисне заниження реальних цін акцій відповідачів у проведеній експертній оцінці вартості акцій для можливості їх викупу головним акціонером відповідачів за заниженими цінами. Оскільки такі дії, на думку позивача, містять ознаки кримінального правопорушення, ОСОБА_1 просив суд винести окрему ухвалу щодо даних незаконних дій та направити вказаний судовий документ до правоохоронних органів.

Також через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли письмові пояснення Публічного акціонерного товариства "Юг-цемент" по суті позовних вимог (т. 1, а.с. 79-84), в яких дана третя особа просила відмовити позивачу в задоволенні його вимог з огляду, зокрема, на те, що останній не є акціонером Публічного акціонерного товариства "Юг-цемент", у звязку з чим дана юридична особа ніяким чином не могла порушити корпоративні права позивача.

Ухвалою суду від 12 травня 2016 року розгляд справи відкладено на 26 травня 2016 року.

До початку призначеного судового засідання через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог від 26 травня 2016 року (т. 1, а.с. 181-183), згідно якої останній просив суд зобовязати Публічне акціонерне товариство "Волинь-цемент", Публічне акціонерне товариство "Дікергофф Цемент Україна" та Публічне акціонерне товариство "Юг-цемент" солідарно виплатити позивачу відповідно 3 871 грн. 00 коп., 17 538 грн. 00 коп. та 13 667 грн. 00 коп. грошових коштів, скасувати пункт 5 рішення позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент", оформлені протоколом від 31 грудня 2015 року № 22, а також скасувати збори Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" від 5 березня 2015 року, від 14 липня 2015 року та від 31 грудня 2015 року, які, на думку ОСОБА_1, відбулися з грубим порушенням законодавства. Також у даній заяві позивач на підставі частини 1 статті 90 ГПК України просив суд винести окрему ухвалу на дії посадових осіб Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" в разі виявлення судом порушень закону в діях зазначених осіб.

У той же час суд дійшов висновку про необхідність відмови ОСОБА_1 в даній заяві в частині скасування зборів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" від 5 березня 2015 року, від 14 липня 2015 року та від 31 грудня 2015 року з огляду на наступне.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Судом встановлено, що в прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 була відсутня вимога про скасування зборів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" від 5 березня 2015 року, від 14 липня 2015 року та від 31 грудня 2015 року. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що заявлені вимоги за своєю правовою природою є новими позовними вимогами, які не можуть бути розглянуті судом в рамках справи № 918/292/16 з огляду на вищенаведені положення.

Зі змісту імперативних приписів чинного ГПК України вбачається, що, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Водночас слід зазначити, що збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі Постанова).

У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

Така ж правова позиція відображена у пункті 3.12 Постанови.

Слід також зазначити, що вимога про скасування зборів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" від 5 березня 2015 року, від 14 липня 2015 року та від 31 грудня 2015 року не відповідає встановленим законом способам захисту цивільних прав.

Також до початку призначеного судового засідання через канцелярію суду надійшли клопотання Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" від 26 травня 2016 року (т. 1, а.с. 198) та Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" від 26 травня 2016 року (т. 1, а.с. 200) про здійснення фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів. Вказані клопотання було задоволено судом.

Ухвалою суду від 26 травня 2016 року розгляд справи відкладено на 16 червня 2016 року. Крім того, даною ухвалою третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Публічне акціонерне товариство "Юг-цемент" було залучено до участі у справі № 918/292/16 в якості співвідповідача (відповідача-3).

До початку призначеного судового засідання через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог від 15 червня 2016 року (т. 1, а.с. 210-212), згідно якої останній просив виключити вимоги про скасування зборів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" від 5 березня 2015 року, від 14 липня 2015 року та від 31 грудня 2015 року та не розглядати ці вимоги по суті. У той же час у даній заяві ОСОБА_1 просив суд зобовязати Публічне акціонерне товариство "Волинь-цемент", Публічне акціонерне товариство "Дікергофф Цемент Україна" та Публічне акціонерне товариство "Юг-цемент" солідарно виплатити позивачу відповідно 3 871 грн. 00 коп., 17 538 грн. 00 коп. та 13 667 грн. 00 коп. грошових коштів, скасувати пункт 5 рішення позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент", оформленого протоколом від 31 грудня 2015 року № 22, а також скасувати сам договір, проект якого був затверджений зазначеним рішенням. Також у даній заяві позивач на підставі частини 1 статті 90 ГПК України просив суд винести окрему ухвалу на дії посадових осіб Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" в разі виявлення судом порушень закону в діях зазначених осіб.

Також через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли письмові пояснення Публічного акціонерного товариства "Юг-цемент" по суті позовних вимог (т. 1, а.с. 223-228), в яких дана юридична особа просила відмовити позивачу в задоволенні його вимог з огляду, зокрема, на те, що останній не є акціонером Публічного акціонерного товариства "Юг-цемент", у звязку з чим дане товариство не могло порушити корпоративні права позивача.

Крім того, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли письмові пояснення Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" від 15 червня 2016 року № 258 (т. 1, а.с. 235-236), а також відзив Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" на позовну заяву від 15 червня 2016 року (т. 1, а.с. 248-250), в яких дані юридичні особи зазначили про необґрунтованість позову ОСОБА_1 у звязку з тим, що його вимоги щодо скасування рішення позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" від 31 грудня 2015 року, а також вимоги про скасування зборів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" від 5 березня 2015 року, від 14 липня 2015 року та від 31 грудня 2015 року не відповідають встановленим законом способам захисту цивільних прав.

До початку призначеного судового засідання через відділ канцелярії та документального забезпечення суду також надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог від 16 червня 2016 року (т. 1, а.с. 251-256), згідно якої останній просив суд, зокрема, зобовязати Публічне акціонерне товариство "Волинь-цемент", Публічне акціонерне товариство "Дікергофф Цемент Україна" та Публічне акціонерне товариство "Юг-цемент" солідарно виплатити позивачу відповідно 6 211 грн. 51 коп., 1 231 грн. 67 коп. та 27 632 грн. 81 коп. грошових коштів, або стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" всю суму завданих позивачу збитків у розмірі 35 076 гривень.

Ухвалою суду від 16 червня 2016 року строк розгляду у справі № 918/292/16 було продовжено на 15 днів, а розгляд справи відкладено на 30 червня 2016 року.

До початку призначеного судового засідання через відділ канцелярії та документального забезпечення суду також надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог від 27 червня 2016 року (т. 2, а.с. 8-22), згідно якої останній просив суд зобовязати Публічне акціонерне товариство "Волинь-цемент", Публічне акціонерне товариство "Дікергофф Цемент Україна" та Публічне акціонерне товариство "Юг-цемент" солідарно виплатити позивачу відповідно 6 211 грн. 51 коп., 1 231 грн. 67 коп. та 27 632 грн. 81 коп. збитків, визнати недійсним та скасувати пункт 5 рішення позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент", оформленого протоколом від 31 грудня 2015 року № 22, а також скасувати сам договір, проект якого був затверджений зазначеним рішенням. Також у даній заяві позивач на підставі частини 1 статті 90 ГПК України просив суд винести окрему ухвалу на дії посадових осіб Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" в разі виявлення порушень закону в діях зазначених осіб.

Крім того, до початку даного судового засідання через відділ канцелярії та документального забезпечення суду також надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог від 30 червня 2016 року (т. 2, а.с. 39), згідно якої останній просив не розглядати по суті вимоги щодо зобовязання Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент", Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" та Публічного акціонерного товариства "Юг-цемент" солідарно виплатити позивачу відповідно 6 211 грн. 51 коп., 1 231 грн. 67 коп. та 27 632 грн. 81 коп. збитків. У той же час в даній заяві ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги про визнання недійсним та скасування пункту 5 рішення позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент", оформленого протоколом від 31 грудня 2015 року № 22, а також про скасування самого договору, проект якого був затверджений зазначеним рішенням. Також у даній заяві позивач на підставі частини 1 статті 90 ГПК України просив суд винести окрему ухвалу на дії посадових осіб Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" в разі виявлення порушень закону в діях зазначених осіб.

Розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду Рівненської області від 30 червня 2016 року № 01-04/143/2016 у зв'язку з припиненням повноважень судді Качура А.М. (закінчення п'ятирічного строку призначення вперше) та відповідно до пунктів 2.3.49-2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 918/292/16, за результатами якого дану справу передано для розгляду судді Політиці Н.А.

Ухвалою суду від 30 червня 2016 року справу № 918/292/16 було прийнято до розгляду судді Політики Н.А.

Ухвалою суду від 30 червня 2016 року розгляд справи відкладено на 14 липня 2016 року.

До початку призначеного судового засідання через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли письмові пояснення Публічного акціонерного товариства "Юг-цемент" (т. 2, а.с. 57-61), в яких дана юридична особа просила відмовити позивачу в задоволенні його вимог з огляду, зокрема, на те, що конвертація акцій відповідачів була проведена відповідно до вимог чинного законодавства.

Крім того, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" від 13 липня 2016 року № 304 (т. 2, а.с. 64-68) та відзив Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" від 14 липня 2016 року (т. 2, а.с. 69-73), в яких останні заперечили проти задоволення вимог позивача у звязку з тим, що рішення позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" від 31 грудня 2015 року, оформлене протоколом від 31 грудня 2015 року № 22, було прийнято відповідно до вимог чинного законодавства.

Також до початку даного судового засідання через відділ канцелярії та документального забезпечення суду також надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог від 14 липня 2016 року (т. 2, а.с. 74-76), згідно якої останній просив не розглядати та залишити без розгляду його вимоги щодо зобовязання Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент", Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" та Публічного акціонерного товариства "Юг-цемент" солідарно виплатити позивачу відповідно 6 211 грн. 51 коп., 1 231 грн. 67 коп. та 27 632 грн. 81 коп. компенсації. У той же час в даній заяві ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги про визнання недійсним та скасування пункту 5 рішення позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент", оформленого протоколом від 31 грудня 2015 року № 22, а також про скасування самого договору, проект якого був затверджений зазначеним рішенням. Також у даній заяві позивач на підставі частини 1 статті 90 ГПК України просив суд винести окрему ухвалу на дії посадових осіб Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" в разі виявлення порушень закону в діях зазначених осіб.

Однак, суд дійшов висновку про необхідність відмови ОСОБА_1 в даній заяві в частині скасування договору, проект якого був затверджений спірним рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" від 31 грудня 2015 року з огляду на те, що в прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 також була відсутня вимога і про скасування договору, проект якого був затверджений спірним рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" від 31 грудня 2015 року. Відтак, заявлена вимога за своєю правовою природою є новою позовною вимогою, яка не може бути розглянута судом в рамках справи № 918/292/16 з огляду на вищенаведені положення.

Слід також зазначити, що вимога про скасування договору, проект якого був затверджений спірним рішенням позачергових загальних зборах акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" від 31 грудня 2015 року, не відповідає встановленим законом способам захисту цивільних прав.

Заява позивача про залишення без розгляду заявленої ним вимоги про зобовязання Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент", Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" та Публічного акціонерного товариства "Юг-цемент" солідарно виплатити позивачу відповідно 6 211 грн. 51 коп., 1 231 грн. 67 коп. та 27 632 грн. 81 коп. компенсації також не підлягає задоволенню, оскільки імперативними приписами статті 81 ГПК України не передбачено права суду та відповідної процесуальної можливості залишити без розгляду певну позовну вимогу на підставі клопотання позивача.

У той же час вказана заява в цій частині не може бути розцінена судом як заява про відмову від позову в частині зобовязання Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент", Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" та Публічного акціонерного товариства "Юг-цемент" солідарно виплатити позивачу відповідно 6 211 грн. 51 коп., 1 231 грн. 67 коп. та 27 632 грн. 81 коп. компенсації з огляду, зокрема, на те, що ОСОБА_1 в обґрунтування даної заяви посилався на наявність намірів подати до суду позовну заяву з такими вимогами у майбутньому в окремому провадженні. У той же час відповідно до частини 2 статті 80 ГПК України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається. Слід також зазначити, що у даній заяві позивача були відсутні посилання на норми статей, що регулюють залишення позову без розгляду чи відмову від позову та припинення провадження у справі (ст.ст. 22, 78, 80, 81 ГПК України).

За таких обставин заява позивача про залишення без розгляду його вимог про зобовязання Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент", Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" та Публічного акціонерного товариства "Юг-цемент" солідарно виплатити позивачу відповідно 6 211 грн. 51 коп., 1 231 грн. 67 коп. та 27 632 грн. 81 коп. компенсації не підлягає задоволенню, у звязку з чим суд дійшов висновку про розгляд вказаних вимог по суті.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про винесення окремої ухвали на дії посадових осіб Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" в разі виявлення у їх діях порушень закону, та направлення даної ухвали до правоохоронних органів слід зазначити наступне.

Частиною 1 статті 90 ГПК України передбачено, що господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте пояснення позивача не можуть вважатися належними доказами в розумінні статті 34 ГПК України, оскільки останнім не було надано жодних письмових документів на підтвердження наведених ним обставин.

Суд звертає увагу на те, що можливість надіслання господарським судом повідомлення прокурору або органу досудового розслідування про виявлення у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбачена частиною 4 статті 90 ГПК України.

Водночас направлення такого повідомлення є відмінним від інституту винесення окремої ухвали. На відміну від окремої ухвали, повідомлення прокурору або органу досудового розслідування надсилаються господарським судом не з будь-якого факту порушення підприємством або організацією законності, а лише у тих випадках, коли господарський суд виявить у діяльності працівників підприємства, організації такі порушення законності, які містять ознаки кримінального правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в пункті 5.10 Постанови.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вищенаведеної заяви позивача.

Водночас ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення злочину для перевірки наведених ним обставин.

Слід також зазначити, що за своєю правовою природою вказане клопотання про винесення окремої ухвали не є позовною вимогою, а відноситься до процесуального інституту реагування суду на виявлені в ході розгляду справи порушення законності або недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій, державних чи інших органів.

У судовому засіданні 14 липня 2016 року позивач підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 14 липня 2016 року, та наполягав на їх задоволенні.

Представники Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" та Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" у даному судовому засіданні проти задоволення позову заперечили з підстав, зазначених у відзивах на позовну заяву від 13 липня 2016 року № 304 та від 14 липня 2016 року відповідно.

Публічне акціонерне товариство "Юг-цемент" явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання не забезпечило, проте надіслало клопотання про розгляд даної справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій документів поданим учасниками процесу оригіналам цих документів, заслухавши пояснення позивача та представників Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" і Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна", всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності (частина 2 вищезазначеної статті).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Зі змісту вищезазначених нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, повязані з приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації, а також спори зі справ, що виникають з корпоративних відносин. З огляду на приписи частини 2 статті 1 та статті 12 ГПК України зазначені справи підвідомчі господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Справами, які виникають з корпоративних відносин, є спори між юридичними особами та їх учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасниками, які вибули, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи. Предметом відповідних позовів можуть бути вимоги про визнання недійсними: актів органів управління юридичної особи; її установчих документів; правочинів, укладених юридичною особою, якщо позивач обґрунтує свої вимоги порушенням його корпоративних прав або інтересів, тощо. Виняток становлять трудові спори за участю юридичної особи.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам".

Згідно з частиною 1 статті 167 ГК України корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на момент прийняття спірного рішення був акціонером Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" та володів 1975 акціями цього відповідача номінальною вартістю 0 грн. 05 коп. Даний факт підтверджується наявною у матеріалах справи копією відповідного сертифікату іменних акцій (т. 1, а.с. 13).

Враховуючи те, що предметом даного спору є визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент", а позивач був акціонером цього відповідача на час ухвалення спірного рішення, зважаючи на оскарження позивачем рішення, що фактично стосується приєднання даного відповідача до інших відповідачів у справі, а також беручи до уваги факт приєднання Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" і Публічного акціонерного товариства "Юг-цемент" до Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" та внесення відповідних змін до статуту останнього на час розгляду цієї справи, суд на підставі вищезазначених приписів чинного законодавства дійшов висновку про те, що цей спір є корпоративним, у звязку з чим вказана справа підвідомча господарським судам.

Судом встановлено, що рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" від 14 липня 2015 року, оформленим протоколом від 14 липня 2015 року № 21 (т. 1, а.с. 129-150), було вирішено припинити Публічне акціонерне товариство "Волинь-цемент" шляхом його приєднання до Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" та вважати останнє правонаступником Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент".

З матеріалів справи вбачається, що у звязку з наведеними обставинами 31 грудня 2015 року відбулися позачергові загальні збори акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент".

До порядку денного вказаних зборів було включено питання, зокрема, про затвердження договору про приєднання Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" до Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна".

Судом встановлено, що 31 грудня 2015 року позачерговими загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" було прийнято рішення, оформлені протоколом від 31 грудня 2015 року № 22 (т. 1, а.с. 121-128).

Пунктом 5 вказаного документу було вирішено затвердити договір про приєднання Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" до Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" з урахуванням доповнення Розділу 8 «Правонаступництво» договору пунктом 8.3, а саме: «Товариство, що приєднується, не випускало інших цінних паперів, крім акції, а отже вжиття визначених законом заходів щодо цих цінних паперів Товариством-правонаступником не передбачається».

Зі змісту протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" від 31 грудня 2015 року № 22, яким було оформлене спірне рішення, вбачається, що на вищезазначених зборах були присутні учасники цього відповідача, які володіють 27 714 012 голосуючими акціями з 28 048 440 загальної кількості акцій. Слід також зазначити, що за всі рішення, прийняті даними зборами, присутні акціонери наведеного відповідача проголосували одноголосно.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилався на те, що оспорюване рішення позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" було ухвалене з порушенням коефіцієнта конвертації акцій, що призвело до грубого порушення корпоративних прав позивача.

У той же час вказані твердження не беруться судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про акціонерні товариства" акціонерним товариством є господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Акціонерне товариство може бути створене шляхом заснування або злиття, поділу, виділу чи перетворення підприємницького (підприємницьких) товариства, державного (державних), комунального (комунальних) та інших підприємств у акціонерне товариство (частина 3 даної статті).

За частиною 1 статті 79 Закону України "Про акціонерні товариства" акціонерне товариство припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим підприємницьким товариствам - правонаступникам (шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Відповідно до частини 1 статті 84 Закону України "Про акціонерні товариства" приєднанням акціонерного товариства визнається припинення акціонерного товариства (кількох товариств) з передачею ним (ними) згідно з передавальним актом усього свого майна, прав та обов'язків іншому акціонерному товариству правонаступнику.

За змістом частини 6 даної статті процедура приєднання акціонерних товариств здійснюється аналогічно порядку, визначеному частиною шостою статті 83 цього Закону.

Частиною 6 статті 83 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що процедура злиття акціонерних товариств включає в себе, зокрема, прийняття наглядовою радою кожного акціонерного товариства, що бере участь у злитті, рішення про затвердження проекту статуту акціонерного товариства, створюваного в результаті злиття акціонерних товариств, про затвердження проекту договору про злиття акціонерних товариств, про затвердження пояснень до умов договору про злиття, про схвалення передавального акта, підготовленого комісією з припинення товариства, а також про затвердження умов конвертації акцій товариства, що припиняється, в акції товариства, створюваного в результаті злиття акціонерних товариств.

Згідно з абзацом 6 частини 2 статті 80 Закону України "Про акціонерні товариства" порядок конвертації акцій товариства, що припиняється, в акції новоствореного (новостворених) акціонерного товариства встановлюється Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Пунктом 9 Порядку здійснення емісії та реєстрації випуску акцій акціонерних товариств, які створюються шляхом злиття, поділу, виділу чи перетворення або до яких здійснюється приєднання, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 9 квітня 2013 року № 520, передбачено, що приєднанням є припинення акціонерного товариства (кількох акціонерних товариств) або підприємницького товариства (кількох підприємницьких товариств) з передачею ним (ними) згідно з передавальним актом усього свого майна, прав та обов'язків іншому акціонерному товариству-правонаступнику.

Акціонерне товариство може приєднатися тільки до акціонерного товариства.

Акції акціонерних товариств, що припиняються шляхом приєднання, конвертуються в акції акціонерного товариства-правонаступника.

Частки (паї) підприємницьких товариств, що припиняються шляхом приєднання, конвертуються в акції акціонерного товариства-правонаступника та розміщуються серед учасників (членів) підприємницьких товариств, що припиняються шляхом приєднання.

Розміщення (обмін) акцій акціонерного товариства, до якого здійснюється приєднання акціонерного (підприємницького) товариства (товариств), здійснюється шляхом конвертації акцій (часток, паїв) акціонерного (підприємницького) товариства (товариств), що припиняється (ються) в результаті приєднання, в акції акціонерного товариства, до якого здійснюється приєднання, що випускаються таким товариством з цією метою, та їх розподілу між акціонерами (учасниками, членами) акціонерного (підприємницького) товариства (товариств), що припиняється (ються) шляхом приєднання.

Конвертація акцій (часток, паїв) акціонерних (підприємницьких) товариств, що приєднуються, в акції акціонерного товариства, до якого відбувається приєднання, має відбуватися в порядку та за коефіцієнтом (коефіцієнтами) конвертації акцій, що визначені у договорі про приєднання.

Коефіцієнт конвертації акцій визначається як співвідношення номінальної вартості акції акціонерного товариства, яке припиняється шляхом приєднання, до номінальної вартості акції товариства-правонаступника.

Кількість акцій товариства-правонаступника, яку отримує кожен акціонер, який бере участь у розподілі таких акцій, визначається шляхом множення кількості належних йому акцій товариства, що припиняється шляхом приєднання, на коефіцієнт конвертації.

За змістом договору про приєднання акціонерних товариств, проект якого був затверджений спірним рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" від 31 грудня 2015 року, Товариство, що приєднується (Відповідач-1), є публічним акціонерним товариством, яке належним чином зареєстроване і здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства. Статутний капітал Товариства (Відповідача-1) становить 1 402 422 грн. (один мільйон чотириста дві тисячі чотириста двадцять дві гривні) і поділений на 28 048 440 (двадцять вісім мільйонів сорок вісім тисяч чотириста сорок дві) простих іменних акцій номінальною вартістю 0,05 грн. (нуль гривень 5 копійок) кожна. Форма існування акцій бездокументарна.

Відповідно до пункту 1.2 проекту цього договору Товариство - правонаступник (Відповідач-2) є публічним акціонерним товариством, яке належним чином зареєстроване і здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства. Статутний капітал Товариства (Відповідача-2) становить 277 536 грн. (двісті сімдесят сім тисяч п'ятсот тридцять шість гривень) і поділений на 5 550 720 (п'ять мільйонів п'ятсот п'ятдесят тисяч сімсот двадцять) простих іменних акцій номінальною вартістю 0,05 грн. (нуль гривень 5 копійок) кожна. Форма існування акцій бездокументарна.

Пунктом 3.2.1 даного проекту договору встановлено, що акції Товариства, що приєднується (Відповідача-1), конвертуються в акції Товариства-правонаступника (Відповідача-2) та розміщуються серед його акціонерів.

Коефіцієнт конвертації акцій визначається як співвідношення номінальної вартості акції Товариства, що приєднується, до номінальної вартості акції Товариства-правонаступника (пункт 3.2.3 проекту договору).

За змістом пункту 3.2.4 проекту договору, враховуючи, що номінальна вартість однієї акції Товариства, що приєднується 0,05 грн. (нуль гривень п'ять копійок), а номінальна вартість однієї акції Товариства-правонаступника теж 0,05 грн. (нуль гривень п'ять копійок), конвертація акцій здійснюється з коефіцієнтом конвертації 1,0 (одиниця) за такою формулою: 1 акція Товариства, що приєднується, конвертується в 1 акцію Товариства-правонаступника.

З огляду на вищенаведені положення проекту цього договору, а також беручи до уваги зазначені імперативні приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що при конвертації вищенаведених акцій Відповідачем-1 та Відповідачем-2 був застосований коефіцієнт, обрахований відповідно до вимог чинного законодавства. Вказаний факт свідчить про безпідставність та необґрунтованість вимог позивача про визнання недійсним ухваленого 31 грудня 2015 року позачерговими загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" рішення у звязку з порушенням коефіцієнта конвертації акцій.

Посилання позивача у поданій ним заяві про уточнення позовних вимог від 27 червня 2016 року на недійсність оспорюваного рішення у звязку з тим, що питання про затвердження умов договору про приєднання до Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" не було включено до порядку денного загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент", що відбулись 31 грудня 2015 року, також не беруться судом до уваги з огляду на наступне.

Згідно з частиною 6 статті 42 Закону України "Про акціонерні товариства" (у редакції, чинній на момент ухвалення оспорюваного рішення) загальні збори не можуть приймати рішення з питань, не включених до порядку денного.

У той же час як зі змісту наявної у матеріалах справи копії повідомлення акціонерів про проведення 31 грудня 2015 року загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент", так і зі змісту самого протоколу даних позачергових загальних зборів акціонерів, яким було оформлено оскаржуване рішення, вбачається, що пунктом 5 порядку денного цих зборів було передбачено прийняття рішення про затвердження договору про приєднання Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" до Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна".

Докази, які свідчать про прийняття 31 грудня 2015 року позачерговими загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" рішень з питань, не включених до порядку денного, у матеріалах даної справи відсутні.

Посилання позивача на відсутність підписаного та скріпленого печатками Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" та Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" договору про приєднання також не беруться судом до уваги, оскільки до порядку денного позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" 31 грудня 2015 року було включено лише питання про прийняття рішення саме про затвердження договору про приєднання Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" до Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна", а не про укладення цього правочину в день проведення загальних зборів.

Крім того, в обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилався на необхідність надання на момент проведення позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" 31 грудня 2015 року висновку незалежного експерта щодо умов приєднання (згідно частини 3 статті 81 Закону України "Про акціонерні товариства").

Проте вказані доводи також оцінюються судом критично з огляду на те, що відповідно до пункту 3 частини 4 статті 81 Закону України "Про акціонерні товариства" (у редакції, чинній на момент проведення загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" 31 грудня 2015 року) матеріали, що надсилаються акціонерам товариства, що бере участь у злитті (приєднанні), поділі (виділі, перетворенні), при підготовці загальних зборів, на які виноситься питання про затвердження умов договору про злиття (приєднання), плану поділу (виділу, перетворення), передавального акта повинні включати, зокрема, висновок незалежного експерта щодо умов злиття, приєднання, поділу або виділу у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті.

У той же час частина 3 вказаної статті у редакції вказаного Закону від 25 грудня 2015 року (чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) була виключена згідно із Законом України від 3 лютого 2011 року № 2994-VI, що свідчить про необґрунтованість вищезазначених тверджень позивача.

Зі змісту нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні статті 202 ЦК України. До цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за статтею 216 ЦК України.

Зазначені рішення є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Водночас не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з порушенням прямих вказівок закону є прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (статті 59 та 60 Закону України "Про господарські товариства", статті 41 та 42 Закону України "Про акціонерні товариства", стаття 15 Закону України "Про кооперацію"); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина шоста статті 42 Закону України "Про акціонерні товариства"); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах (частина п'ята статті 61 Закону України "Про господарські товариства"); відсутність протоколу загальних зборів ТОВ (частина шоста статті 60 Закону України "Про господарські товариства"); відсутність протоколу загальних зборів АТ, підписаного головою і секретарем зборів (стаття 46 Закону України "Про акціонерні товариства").

Аналогічна правова позиція викладена у пунктах 2.12, 2.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25 лютого 2016 року № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин".

Проте позивачем не було надано належних і допустимих доказів наявності обставин для визнання недійсним оспорюваного ним рішення. Докази, які свідчать про наявність обставин для визнання недійсним спірного рішення позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" відсутні і в матеріалах даної справи.

Вимоги позивача про зобовязання Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент", Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" та Публічного акціонерного товариства "Юг-цемент" солідарно виплатити позивачу відповідно 6 211 грн. 51 коп., 1 231 грн. 67 коп. та 27 632 грн. 81 коп. компенсації або загальну суму 35 076 грн. 00 коп. також є необґрунтованими, виходячи з наступного.

За частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини 2 вищевказаної статті).

Згідно з частиною 2 статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки), наявність та розмір понесених збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Проте позивачем не було надано суду жодних доказів фактичного завдання йому відповідачами збитків. Крім того, у матеріалах справи відсутній обґрунтований розрахунок даних збитків, що було підтверджено самим позивачем у його заявах про уточнення позовних вимог.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на зменшення належної йому на праві власності частки майна в статутному капіталі Публічного акціонерного товариства "Юг-цемент" у звязку з приєднанням цієї юридичної особи до Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна".

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про акціонерні товариства" акціонером є фізична або юридична особа, яка є власником акцій товариства.

Відповідно до статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі, зокрема, цінні папери.

За приписами частини 1 статті 20 Закону України "Про акціонерні товариства" акція товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо цього акціонерного товариства.

У той же час нормативними приписами чинного законодавства передбачене право акціонера на отримання частини майна товариства в разі ліквідації такої юридичної особи, а не її реорганізації шляхом приєднання.

Слід зазначити, що на момент прийняття рішення позивач володіє корпоративними правами новоутвореного товариства з усією сукупністю прав, передбачених статтею 25 Закону України "Про акціонерні товариства".

Водночас у матеріалах справи відсутні докази порушення корпоративних прав позивача шляхом, зокрема, незаконного відчуження його акцій третім особам чи зменшення номінальної вартості належних позивачу акцій з урахуванням вищезазначеного коефіцієнту їх конвертації.

Оскільки позивачем не було у встановленому законом порядку доведено належними і допустимими доказами того, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідачів стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток, суд дійшов висновку про необґрунтованість його вимог про стягнення з відповідачів 35 076 грн. 00 коп. компенсації.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 не довів факту порушення оспорюваним рішенням Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент" чи неправомірними діями або бездіяльністю інших відповідачів у справі корпоративних прав позивача як акціонера Публічного акціонерного товариства "Волинь-цемент", зважаючи на відсутність у матеріалах справи інших доказів, які свідчать про недійсність спірного рішення даного відповідача, а також беручи до уваги недоведеність позивачем факту порушення його прав Публічним акціонерним товариством "Дікергофф Цемент Україна" та Публічним акціонерним товариством "Юг-цемент" та обґрунтованості заявленої до стягнення з відповідачів суми компенсації і її розміру, суд дійшов висновку про безпідставність даного позову, у звязку з чим у його задоволенні слід відмовити.

Згідно з частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору (частина 3 даної статті).

Керуючись статтями 1, 12, 32-34, 43, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 18 липня 2016 року

Суддя Політика Н.А.