РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2016Справа №910/6643/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення заборгованості у розмірі 254 885,67 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача - Замкова М.О., за довіреністю;

Від відповідача - Никеруй Т.М., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Криворіжгаз" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 254 885,67 грн., з яких, 16 272,07 грн. 3% річних, 238 613,60 грн. інфляційні нарахування за прострочення виконання договору на розподіл природного газу №14-99-ТБ від 30.01.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення умов Договору про розподіл природного газу №14-99-ТБ від 30.01.2014 року, свої зобов'язання щодо оплати вартості природного газу не виконав, внаслідок чого, у відповідача утворилась заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за вказаним правочином.

01.07.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява в порядку ст. 22 ГПК України про збільшення позовних вимог в частині 3% річних та про зменшення розміру позовних вимог в частині інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

У вказаній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача 218 301,46 грн. інфляційних втрат та 136 856,86 грн. 3% річних.

Вказана заява прийнята судом до розгляду, отже відповідно до ст. 55 ГПК України має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір по суті.

01.06.2016 через загальний відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, зокрема, вказав, що не міг вплинути на дію визначеного умовами законодавства алгоритму, який встановлює порядок розподілу грошових коштів, що надходять на рахунки відповідача. Також, зауважив, що розрахунок 3% річних та інфляційних втрат є некоректним, у зв'язку з чим відповідач здійснив власний контрозрахунок 3% річних та інфляційних втрат.

07.07.2016 у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення та зменшення їх розміру. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти нього, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Криворіжгаз» (далі - позивач) та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі - Замовник) було укладено договір на розподіл природного газу №14-99-ТБ (надалі разом - Договір), згідно з умовами якого позивач зобов'язувався у лютому 2014 року надати відповідачу послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів відповідача або його споживачів (далі - послуги), відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, а відповідач зобов'язувався вказані послуги прийняти і оплатити вчасно та в повному обсязі.

Відповідно до п. 2.2 Договору замовник зобов'язується сплатити газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування природного газу ГРМ у розмірі, строки та у порядку, передбачені умовами договору.

За умовами п. 3.4 укладеного між сторонами правочину місячний обсяг транспортування природного газу ГРМ до пунктів призначення не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу.

Згідно п. 3.6 Договору обсяг протранспортованого природного газу ГРМ підтверджується підписаним сторонами актом наданих послуг з транспортування природного газу ГРМ (акт наданих послуг), що оформляється на підставі даних комерційних вузлів обліку.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 263 ГК України (далі - ГК України) господарсько-торговельною є діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання у сфері товарного обігу, спрямована на реалізацію продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання, а також допоміжна діяльність, яка забезпечує їх реалізацію шляхом надання відповідних послуг.

Господарсько-торговельна діяльність опосередковується господарськими договорами поставки, контрактації сільськогосподарської продукції, енергопостачання, купівлі-продажу, оренди, міни (бартеру), лізингу та іншими договорами.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Позивач протягом періоду з лютого 2014 року - грудня 2015 надав відповідачу послуги з транспортування природного газу на суму 11 643 962,53 грн., що підтверджується актами наданих послуг з транспортування газу: №02-ТБ від 28.02.2014, №03-ТБ від 31.03.2014, №04-ТБ від 30.04.2014, №05-ТБ від 31.05.2014, №06-ТБ від 30.06.2014, №07-ТБ від 31.07.2014, №08-ТБ від 31.08.2014, №09-ТБ від 30.09.2014, №10-ТБ від 31.10.2014, №11-ТБ від 30.11.2014, №12-ТБ від 31.12.2014, №01-ТБ від 31.01.2015, №02-ТБ від 28.02.2015, №03-ТБ від 31.01.2015, №04-ТБ від 30.04.2015, №05-ТБ від 31.05.2015, №06-ТБ від 30.06.2015, №07-ТБ від 31.07.2015, №08-ТБ від 31.08.2015, №09-ТБ від 30.09.2015, №10-ТБ від 31.10.2015, №11-ТБ від 30.11.2015, №12-ТБ від 31.12.2015, копії яких долучені до матеріалів справи.

Проте, відповідач зобов'язання, взяті на себе згідно з умовами договору, виконав неналежним чином та оплатив послуги, надані позивачем, з порушенням строків, встановлених умовами договору, що підтверджується Обороно-сальдовою відомістю, долученою до матеріалів справи (в повному обсязі відповідач виконав зобов'язання з оплати лише 21.01.2016).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.7, 3.8 Договору Газорозподільне підприємство до 10-го (десятого) числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний місяць, які підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Газорозподільного підприємства. Замовник протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути Газорозподільному підприємству один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника, або надати вмотивовану вимогу від підписання акта наданих послуг.

Пунктами 3.9, 3.10 Договору передбачено, що акт наданих послуг підписується на підставі реєстрів обсягів реалізації природного газу споживачам замовника, протранспортованого газорозподільними трубопроводами газорозподільного підприємства, в яких зазначаються виділені планові обсяги газу споживачам замовника та фактично протранспортовані газорозподільним підприємством обсяги газу. Акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків замовника з газорозподільним підприємством.

Відповідно до п. 5.5. Договору оплата вартості послуг з транспортування природного газу ГРМ здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) на умовах попередньої оплати авансовими платежами планового обсягу природного газу на період передоплати, визначений Сторонами в Договорі. У випадку недоплати за фактично протранспортований природний газ ГРМ за розрахунковий період Замовник проводить остаточний розрахунок не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим

Пунктом 5.6 Договору передбачено, що у випадку, якщо замовник (відповідач) є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газорозподільного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (абз. 2 п. 5.6 Договору).

Відповідно до ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено та підтверджено сторонами, що позивач взяті на себе зобов'язання щодо поставки природного газу виконав належним чином, зауважень щодо поставки природного газу від відповідача не надходило, що підтверджується актами наданих послуг з транспортування газу за період з лютого 2014 року - грудня 2015 року, які підписані уповноваженими особами та скріплені печатками сторін (належним чином засвідчені копії містяться в матеріалах справи).

Проте, відповідач в порушення умов договору та вимог чинного законодавства оплату послуг, наданих позивачем, здійснював не своєчасно, тобто допустив порушення вказаного зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Відповідно до приписів Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Зокрема, рекомендації Верховного Суду України, викладені в листі № 62-97р від 03.04.1997 року щодо порядку нарахування індексів інфляції при розгляді судових справ передбачають, що сума, яка внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з розрахунком травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17 грудня 2013 року № 14 визначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

За умовами пункту 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17 грудня 2013 року № 14, сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) також не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов'язання відповідачем вимагати сплати останнім 3% річних та інфляційних втрат від простроченої суми, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 136 856,86 грн. та інфляційних втрат в розмірі 218 301,46 грн.

Судом було надано належну оцінку відзиву відповідача на позовну заяву, проте посилання відповідача у відзиві на процедуру, встановлену Алгоритмом розподілу коштів, як підставу звільнення його від відповідальності за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань є безпідставними, оскільки згідно з п. 1.2. Алгоритму розподілу коштів встановлено, що дія цього Алгоритму не поширюється на відносини, пов'язані з остаточним розрахунком гарантованого постачальника природного газу та його структурних підрозділів із власником природного газу, газотранспортними, газорозподільними підприємствами відповідно до умов укладених договорів та погашенням заборгованості споживачів за спожитий природний газ.

При цьому судом враховано, що відповідно до ст. 1 Договору на розподіл природного газу від 30.01.2014 №14-99-ТБ відповідач є замовником - суб'єктом ринку природного газу, який на підставі договору замовляє в Газорозподільного підприємства надання послуг з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів.

Цією статтею договору визначено також коло суб'єктів відповідно до умов цього договору є споживачами замовника - це суб'єкти господарювання, які виробляють теплову енергію, зокрема із застосуванням блочних (модульних) котелень, установлених на даху та прибудованих (в обсягах природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними організаціями та установами), яким замовник надає послуги з постачання природного газу на підставі відповідних договорів.

За умовами договору (п.5.5 абз. 4 та п. 5.6 абз. 2 Договору) в будь-якому випадку кінцева дата розрахунку - до двадцятого числа місяця наступного за звітним.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) на користь Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" (50051, м. Кривий Ріг, проспект Металургів, буд. 1, ідентифікаційний код 03341397) 136 856 (сто тридцять шість тисяч вісімсот п'ятдесят шість) грн. 86 коп. 3% річних, 218 301 (двісті вісімнадцять тисяч триста одну) грн. 46 коп. інфляційних втрат, 5 327 (п'ять тисяч триста двадцять сім) грн. 38 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 19.07.2016

Суддя І.І. Борисенко