ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2016 р.Справа № 922/1785/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши справу

за позовом Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" Державного підприємства "НЕК" "Укренерго", м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна фінансова інспекція України, м. Київ.
до ТОВ "Техностар", м. Харків
про стягнення коштів у сумі 40 345,20 грн.
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за дов. б/н від 14.06.16 року, ОСОБА_3 за дов. б/н від 14.06.16 року;

від відповідача: ОСОБА_4 за дов. б/н від 21.06.16 року;

від 3-ї особи: ОСОБА_5 за дов. №25/4/56д від 26.04.16 року.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техностар" (далі - відповідач) звернулось Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" Державного підприємства "НЕК" "Укренерго", м. Харків (далі - позивач). У позові останній просив суд стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду (збитки) у розмірі 40 345,20 грн. Судові витрати позивач просив суд покласти на відповідача. Позов обґрунтований тим, що під час укладання та виконання договору №80-4/1500-14 від 18.04.2014 року відповідачем була завищена вартість виконаних робіт, що призвело до нанесення позивачу матеріальної шкоди (збитків) у розмірі 40 345,20 грн.

Ухвалою суду від 06.06.2016 року було порушено провадження у справі та її розгляд був призначений на 22.06.2016 року о 15:00 год. Цією ж ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача була залучена Державна фінансова інспекція України .

21.06.2016р. через канцелярію господарського суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву (вх.№20305) за змістом якого відповідач не погоджується з заявленими вимогами позивача, посилаючись на те, що сама довідка органу фінансового контролю чи акт перевірки не є належним доказом порушення ним умов укладеного договору та неналежного його виконання, а виявлені контролючим органом порушення, не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

04.11.2016р. від представник третьої особи до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до змісту яких третя особа цілком погоджується з заявленими вимогами позивача та приєднується до його правової позиції посилаючись на порушення відповідачем п.13 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 18 "Будівельні контракти", затвердженого Наказом Мінфіну України від 28.04.2001 №205, що в своюч чергу призвело до підвищення вартості будівельних робіт та завдання матеріальної шкоди ДП НЕК "Укренерго".

Крім цього 04.07.2016р. від представника позивача на вимогу виконання ухвали суду про порушення провадження по справі надійшли додаткові документи (вх.№21585) для долучення останніх до матеріалів справи.

22.06.2016р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 06.07.2016р. 14:20 год.

Представники позивача у судовому засіданні 06.07.2016р. підтримали заявлені позовні вимоги і просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні, у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечув, просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджено доданими до матеріалів справи доказами, між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Техностар (далі - відповідач) було укладено договір №80-4/1500-14 від 18.04.2014 року (далі договір), який за своєю праовою природою є договором підряду.

Відповідно до п. 1.1 Договору відповідач зобов'язався виконати роботи у п.1.2. цього Договору, згідно з технічними вимогами (Додаток №1), а позивача зобов'язався прийняти та оплатити зазначені роботи.

Відповідно до п.1.2. відповідач зобов'язався виконати наступні роботи: Реконструкція ВРП 110 кВ ПС 330 кВ "Миргород" шляхом заміни трансформаторів напруги 110 кВ 1СШ-110 кВ 1ТН- 110 на елегазові (інв. №704/1, 708/1), надалі - об'єкт, згідно з технічними вимогами (Додаток №1 до Договору) та Робочим проектом Реконструкція ВРП - 110 кВ ПС 330 кВ "Миргород" (інв. №704/1, 708/1) шляхом заміни трансформаторів напруги 110 кВ 1 СШ-110 кВ 1ТН - 110 на елегазові" (надалі - Робочий проект), надалі - Роботи, а саме:

- придбати устаткування згідно технічних вимог до устаткування, наведених в Додатку №1 та локальних кошторисах №2-1-3, 2-1-4, 2-1-6 (Додатки №3,4,5);

- виконати будівельно-монтажні роботи згідно із Робочим проектом;

- виконати пусконалагоджувальні роботи на змонтованому устаткуванні згідно із Робочим проектом.

Кількісні характеристики виконуваних за цим Договором робіт повинні відповідати технічним вимогам (Додаток №1) та Робочому проекту.

Відповідно до п. 3.1 договору ціна цього Договору є твердою і становить : 546 213,01 грн., крім того ПДВ 20% - 109 242,60 грн., разом з ПДВ 655 455,61 грн. та визначається Договірною ціною (Додаток №2), який є невід'ємною частиною цього Договору.

Згідно пункту 4.1. Договору розрахунки за виконані роботи здійснюються за мірою виконаних робіт на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-3) підписаних уповноваженими представниками сторін протягом 30-ти календарних днів, та після реєстрації Підрядником податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника.

У період з 01.07.2013 року по 31.07.2015 року на підприємстві позивача проводилася Державною фінансовою інспекцією України планова виїзна ревізія фінансово-господарської діяльності, під час якої було виявлено суттєве завищення вартості будівельних робіт відповідачем, а саме: Під час проведення зустрічної звірки встановлено, що з метою виконання умов договору від 18.04.2014 №80-4/1500-14 на реконструкцію ВРП 110 кВ ПС 330 кВ "Миргород" шляхом заміни трансформаторів напруги 110 кВ 1СШ-110кВ 1 ТН-110 на елегазові, відповідачем виконано роботи на загальну суму 653 966,4 грн. (з ПДВ).

Відповідно до акту приймання виконаних будівель робіт від 18.12.2014 №1 включено вартість устаткування на суму 398 181,0 грн (без ПДВ), яке придбано підрядником та складається з наступних складових:

- трансформатор напруги однофазний НОГ-123ІІ- у кількості 3 шт. на суму 324 321,00 грн., що складає 81,45% від загальної вартості устаткування.

Так, до актів виконаних робіт по договору від 18.04.2014 №80-4/1500-14, на реконструкцію ВРП 110 кВ ПС 330 кВ "Миргород" шляхом заміни трансформаторів напруги 110 кВ 1СШ-110 кВ 1ТН-110 на елегазові на суму 653 966,4 грн. включена вартість устаткування. Таким чином, сума завищення вартості матеріалів, яка включена до акту приймання виконаних робіт форми КБ-2в по вищезазначеному договору складає 33 621,00 грн. (без ПДВ)

Проте, роботи за договором від 18.04.2014 року №80-4/1500-14, вартість яких завищено на суму 33 621,00 грн. (без ПДВ), прийняті Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та сплачені на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Техностар у повному обсязі.

Зазначене призвело в порушення п. 13 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 18 Будівельні контракти, затвердженого Наказом Мінфіну України від 28.04.2001 року №205, до матеріальної шкоди (збитків) на суму 40 345,20 грн (з ПДВ).

Отже, на думку позивача, під час укладення та виконання договору, відповідачем була завищена вартість виконаних будівельних робіт, що призвело до нанесення позивачу матеріальної шкоди (збитків) у розмірі 40 345,20 грн. Викладене й стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та заперечень проти них, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК). Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (п.3 ст.6 ЦК).

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України обумовлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини на підставі договору, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до приписів ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ст. 844 ЦК України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 632 ЦК України, зміна ціни договору після його виконання заборонена.

Вартість робіт за Договором № 80-4/1500-14 від 18.04.2014 року є договірною ціною, узгодженою обома сторонами за договором. Вартість робіт за вказаним договором визначена сторонами в локальних кошторисах.

Виконання робіт за вищевказаним договором підтверджено підписаними сторонами відповідними актами приймання виконаних робіт.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Статтею 218 ГК України визначено, що підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у тому числі у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, передбаченої ст.224 ГК України, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов'язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між порушенням стороною зобов'язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов'язання. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Необхідними умовами для відшкодування збитків є доведення факту спричинення збитків саме тією особою, до якої висунуто вимогу про їх відшкодування. Крім того, заявлені до стягнення збитки мають бути завданими внаслідок порушення відповідачем цивільного права позивача у справі, а розмір збитків має перебувати у необхідному і безпосередньому причинному зв'язку із вчиненням відповідачем правопорушення.

Між тим, позивачем не доведено протиправності поведінки відповідача, оскільки ціна робіт була погоджена сторонами у договорі, а акти приймання-передачі робіт підписані сторонами без зауважень.

Зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобовязання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст.ст. 588, 599 ЦК). У даному випадку були підписані акти приймання виконаних підрядних робіт. За Договором відповідачем було проведено оплату за виконані роботи.

Виявлені Державною фінансовою інспекцією України порушення не можуть змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобовязання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

Саме така правова позиція викладена Верховним судом України в постанові № 5006/18/13/2012 від 22.01.2013 року.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому кожна суттєва для справи обставина повинна підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

При цьому, за умовами ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підтвердження факту вчинення відповідачем протиправного діяння позивач зазначив суду Акт ревізії від 03.11.2015року №05-21/138.

Проте, як було встановлено судом, зміст договору складають умови (в тому числі щодо вартості робіт), визначені за домовленістю сторін на основі їх вільного волевиявлення. При цьому сторони договору виконали всі його умови належним чином, без жодних претензій та зауважень.

Укладений між сторонами Договір № 80-4/1500-14 від 18.12.2014 року у встановленому законодавством порядку не розірвано та не визнано недійсним. Будь-яких змін до договору сторонами не внесено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що у діях відповідача, пов'язаних з укладенням та виконанням спірного договору, на умовах, визначених безпосередньо сторонами, відсутні будь-які ознаки протиправної поведінки по відношенню до позивача. Позивачем не доведено суду того, що саме відповідач є особою, діями або бездіяльністю якої позивачеві було спричинено збитки.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладені обставини, приписи закону і те, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача про відшкодування збитків в розмірі 40345,20 грн. на підставі Акту ревізії є неправомірними та необґрунтованими, у зв'язку з чим відмовляє у їх задоволенні повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 11.07.2016 р.

Суддя ОСОБА_1