РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2016Справа №910/3920/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Кімет-Плюс»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Стиль-Блюз»
провизнання договору частково недійсним.

СуддяСташків Р.Б.

Представники:
від позивача -Грищенко О.М. (представник за довіреністю);
від відповідача -не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

У березні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кімет-Плюс» (далі - позивач або ТОВ «Кімет-Плюс») звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль-Блюз» (далі - відповідач або ТОВ «Стиль-Блюз») про визнання недійсним з моменту його укладання договору безвідсоткової фінансової допомоги № 1/12 від 20.12.2007 (далі - Договір безвідсоткової фінансової допомоги) та додаткової угоди до нього від 24.12.2007.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оспорюваний Договір від імені відповідача підписано директором останнього ОСОБА_3 з перевищенням повноважень.

Крім того, на думку позивача, оспорюваний Договір безвідсоткової фінансової допомоги за своєю правовою природою є кредитним договором, оскільки є двостороннім та консенсуальним договором, а кошти за цим Договором перераховувались на певні цілі. Позаяк, будучи кредитним договором, Договір безвідсоткової фінансової допомоги не містить умови про розмір процентної ставки, то він, враховуючи положення статті 218, частини 2 статті 1055 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є нікчемним. Також відповідач не будучі ані фінансовою, ані кредитною установою і, відповідно, не маючи відповідної ліцензії на здійснення фінансової послуги з кредитування не мав права укладати спірний Договір, що в силу положень частини 1 статті 227 ЦК України є підставою для визнання цього договору недійсним.

22.06.2016 позивачем було подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої ТОВ «Кімет-Плюс» просить суд визнати недійсним з моменту його укладення Договір безвідсоткової фінансової допомоги в частині повернення сплачених коштів, а саме - визнати повністю недійсними пункти 1.2, 2.1, 2.3 та визнати недійсними в частині слів «на умовах повернення» пункт 1.1 та преамбулу оспорюваного Договору, а також визнати недійсною додаткову угоду від 24.12.2007 у частині зазначення у преамбулі «на умовах повернення».

Залишаючи попередні підстави для визнання недійсним Договору безвідсоткової фінансової допомоги позивач, обґрунтовуючи заяву про зміну предмету позову, додатково доповнив свій позов новими обставинами, зокрема він вказав, що спірний Договір містить елементи різних договорів, тобто є змішаним. Зокрема, він містить в собі елементи як договору про спільну діяльність, так і елементи кредитного договору. Позивач вважає, що Договір безвідсоткової фінансової допомоги був укладений сторонами з метою фінансування відповідачем своєї пайової участі у створені соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва на виконання укладеного між ТОВ «Кімет-Плюс» та ТОВ «Стиль-Блюз» договору від 13.04.2005 № 7/7 дольової участі в будівництві житлового комплексу з вбудованими приміщеннями соціального призначення, прибудованими приміщеннями кіноконцертного залу та підземним паркінгом на земельній ділянці, яка розташована за адресою: м. Київ. вул. Картвелішвілі, 6 (далі - Договір № 7/7 дольової участі) та договору № 1166 від 24.12.2007 пайової участі у створені соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва(далі - Договір № 1166 пайової участі), укладеного між ТОВ «Кімет-Плюс» та Головним управлінням економіки та інвестицій, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Позивач наголошує, що грошові кошти, які сплачені відповідачем на підставі оспорюваного Договору безвідсоткової фінансової допомоги, за своєю правовою природою є внеском відповідача у дольову участь за Договором №7/7 дольової участі, а тому поверненню не підлягають.

Судом прийнято дану заяву про зміну предмету позову, а тому спір вирішується у межах зміненого предмету.

Відповідач у поданому до суду відзиві проти позову заперечив. Свої заперечення мотивував тим, що Договір безвідсоткової фінансової допомоги уже всебічно досліджувався судами при розгляді справ № 910/2741/15 та 910/6506/14, які не знайшли підстав визнавати цей договір ані удаваним правочином, ані таким, що укладений внаслідок помилки позивача. Відповідач наголошує на тому, що Договір безвідсоткової фінансової допомоги ним виконано в повному обсязі, чим схвалено його укладання з боку директора відповідача ОСОБА_3

У судове засідання, призначене на 06.07.2016, представник відповідача не з'явився, однак відповідач подав клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку із перебуванням його представника у відпустці.

Розглянувши у судовому засіданні дане клопотання, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

- явка представників сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась;

- розгляд справи вже неодноразово переносився, і подальше перенесення її розгляду призведе до затягування справи;

- відповідач виклав свою позицію щодо суті та обставин спору в своєму відзиві, подавши суду відповідні докази та навівши свої обґрунтування;

- у разі наміру надати додаткові заперечення на позов чи додаткові докази, відповідач мав можливість їх надати через канцелярію суду до дати судового засідання;

- у разі неможливості участі певного представника, відповідач не був позбавлений можливості уповноважити іншу особу на представництво його інтересів у засіданні суду;

- відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд відкладає розгляд справи лише у разі, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено у даному засіданні. Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні судом не було встановлено.

Позивачем у судовому засіданні 06.07.2016 були заявлені клопотання про витребування від Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Святошинського району м. Києва Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України оригіналів матеріалів реєстраційної справи ТОВ «Стиль-Блюз» та про призначення судової почеркознавчої експертизи для дослідження питання того ким виконано підпис у Договорі безвідсоткової фінансової допомоги від імені відповідача. Чи його директором ОСОБА_3, чи іншою особою.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши наведені відповідачем заперечення, суд відмовив у задоволенні зазначених клопотань, з огляду на те, що ці клопотання у супереч частині 1 статті 34 ГПК України подані з метою зібрання доказів, які не мають значення для справи, та заявлені як такі, що спрямовані на затягування її розгляду.

Зокрема, заперечуючи проти позову в частині укладання оспорюваного Договору з боку представника відповідача з перевищенням повноважень, відповідач наголошував на наступному схвалені від його імені цього правочину шляхом його повного виконання посилаючись на статтю 241 ЦК України. Проведення експертизи жодним чином не спростує зазначених заперечень відповідача, який не ставить під сумнів вираження своєї волі на укладання оспорюваного правочину.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

20.12.2007 між ТОВ «Кімет-Плюс» та ТОВ «Стиль-Блюз» було укладено Договір безвідсоткової фінансової допомоги на умовах повернення (преамбула).

Вказаний договір від імені ТОВ «Стиль-Блюз» підписаний його директором ОСОБА_3, що діяв на підставі Статуту.

Відповідно до пункту 1.1 оспорюваного Договору ТОВ «Стиль-Блюз» зобов'язувалося в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним в Україні законодавством, надати ТОВ «Кімет-Плюс» безвідсоткову фінансову допомогу на умовах повернення в сумі 4823860 грн. у наступному порядку (графіку):

до 25.01,2008р. - 803976,67 гри.;

до 25.02.2008р. - 803976,67 гри.;

до 25.03.2008р. - 803976,67 гри.;

до 25.04.2008р. - 803976,67 гри.;

до 25.05.2008р. - 803976,67 гри.;

до 25.06.2008р. - 803976,67 гри.

Згідно з пунктом 1.2 Договору безвідсоткової фінансової допомоги ТОВ «Кімет-Плюс» зобов'язується повернути фінансову допомогу у встановлені цим договором строки.

Пунктом 2.1 вказаного Договору передбачено, що ТОВ «Стиль-Блюз» надає ТОВ «Кімет-плюс» безвідсоткову фінансову допомогу на строк з 25 січня 2008 року до 25 грудня 2010 року. А відповідно до пункту 2.3 цього Договору ТОВ «Кімет-плюс» зобов'язане повернути безвідсоткову фінансову допомогу до 25.12.2010 шляхом перерахування в безготівковій формі відповідних грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Стиль-Блюз» або провести розрахунки іншим, не забороненим чинним законодавством шляхом.

У пункті 5.1 Договору безвідсоткової фінансової допомоги передбачено, до цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

24.12.2007 до Договору безвідсоткової фінансової допомоги були внесені зміни, відповідно до яких ТОВ «Стиль-Блюз» гарантувала надання ним безвідсоткової фінансової допомоги на умовах оспорюваного Договору, а у випадку порушення цього обов'язку ТОВ «Стиль-Блюз» зобов'язувалось сплатити штраф, який дорівнює всім штрафним санкціям, що будуть нараховані до ТОВ «Кімет-плюс» відповідно до договору пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва зв'язку з будівництвом житлового комплексу з вбудованими приміщеннями соціального призначення, прибудованими приміщеннями кіноконцертного залу та підземним паркінгом па земельній ділянці, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Картвелішвілі, 6.

У пункті 3 цієї Додаткової угоди зазначено, що Договір № 1166 пайової участі є додатком до Договору безвідсоткової фінансової допомоги.

Зазначена додаткова угода від імені ТОВ «Стиль-Блюз» також підписана його директором ОСОБА_3, що діяв на підставі Статуту.

Однією із підстав позову є те, що оспорюваний Договір безвідсоткової фінансової допомоги та додаткова угода підписані директором відповідача з перевищенням повноважень, Зокрема, з перевищенням повноважень зазначених у пунктах 10.3.14, 10.6.4 Статуту відповідача.

Разом з тим, дослідивши зміст вказаних положень Статуту ТОВ «Стиль-Блюз» (затверджений зборами учасників, протокол № 1 від 06.11.2006) у редакції 2006 року, суд встановив, що пункт 10.6.4 Статуту не містить обмеження суми на укладання директором товариства договорів (контрактів) від імені відповідача, а у пункті 10.3.14 лише вказується, що до компетенції зборів учасників товариства належить затвердження договорів, укладених на суму, що перевищує 500000 грн.

Суд вважає безпідставним посилання позивача на необхідність визнання недійсним Договору безвідсоткової фінансової допомоги разом із додатковою угодою (у частині оспорюваних пунктів та положень) у зв'язку із перевищенням повноважень директором відповідача виходячи з наступного.

З огляду на положення статей 15, 16 ЦК України, статті 1 ГПК України ставити питання про недійсність правочину з підстав вчинення його з перевищенням повноважень може лише та особа, від імені якої цей правочин було вчинено представником з перевищенням повноважень.

Крім того, спірний правочин відповідно до статті 241 ЦК України був схвалений шляхом прийняття його до виконання, яке полягало в наданні відповідачем позивачу безвідсоткової фінансової допомоги. Цей факт було встановлено судами при розгляді справи № 910/27241/15 між тими ж сторонами, а тому відповідно до статті 35 ГПК України не підлягає повторному доведенню.

Зокрема, Київський апеляційний господарський суд у постанові від 11.02.2016 у справі № 910/27241/15 зазначив, що матеріали справи містять докази виконання ТОВ «Стиль-Блюз» Договору безвідсоткової фінансової допомоги, що підтверджується виписками банку з особового рахунку позивача за січень-липень 2008 року, в графі «призначення платежу» зазначено «безвідсоткова фінансова допомога № 1/12 від 20.12.2007».

З матеріалів справи також убачається, що Договір безвідсоткової фінансової допомоги неодноразово оскаржувався позивачем до суду. Зокрема, з підстав його удаваності та укладення внаслідок помилки.

При розгляді справ № 910/2741/15 та 910/6506/14 судами досліджувались обставини укладання сторонами Договору безвідсоткової фінансової допомоги. При поданні позовних заяв, які були предметами розгляду в цих судових справах, ТОВ «Кімет-плюс» посилалося на те, що при укладенні цього оспорюваного Договору помилково вважало, що за своєю правовою природою даний договір є договором безвідсоткової фінансової допомоги на безоплатній основі, і думало, що метою цього Договору є виконання зобов'язань ТОВ «Стиль-Блюз» передбачених пунктом 3.3.1.12 Договору № 7/7 дольової участі (кошти надавались не на поворотній основі, а як внесок). Також ТОВ «Кімет-плюс» посилалося на те, що Договір безвідсоткової фінансової допомоги є удаваним правочином, а сторони при його укладені мали на увазі договір про спільну діяльність, який регулюється главою 77 ЦК України.

За наслідками розгляду позовних вимог у справах № 910/2741/15 та 910/6506/14 суди не знайшли підстав визнавати Договір безвідсоткової фінансової допомоги ані удаваним правочином, ані таким, що укладений внаслідок помилки позивача.

Зокрема, при розгляді справи № 910/6506/14 суди встановили факт того, що грошові кошти в сумі 5510590,25 грн., перераховані ТОВ «Стиль-Блюз» на користь ТОВ «Кімет-плюс» за Договором безвідсоткової фінансової допомоги, не є внеском ТОВ «Стиль-Блюз» до дольової діяльності сторін за Договором № 7/7 дольової участі.

Посилання позивача на той факт, що Договір безвідсоткової фінансової допомоги за своєю правовою природою є кредитним договором (змішаним договором, який складається з кредитного договору та договору про спільну діяльність) не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки оспорюваний Договір за своєю правовою природою є договором позики. Це вбачається із його змісту.

Відповідно до статті 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Те, що у пункті 5.1 Договору безвідсоткової фінансової допомоги передбачено, що останній є укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами, і що Договір передбачає обов'язок для позикодавця надати цю позику, не змінює правову природу оспорюваного Договору, як договору позики, на кредитний договір.

Частиною 3 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Отже, передбачення у договорі позики обов'язку в її наданні, а також зазначення, що договір є укладеним з моменту його підписання жодним чином не суперечить актам цивільного законодавства, та не робить з договору позики кредитний договір.

Позивачем, у супереч вимогам статей 33, 34 ГПК України, належними та допустимими доказами не доведено суду, що Договір безвідсоткової фінансової допомоги за своєю правовою природою є кредитним договором (містить положення кредитного договору), що кошти, які були перераховані ТОВ «Стиль-Блюз» за Договором безвідсоткової фінансової допомоги, були перераховані як внесок ТОВ «Стиль-Блюз» у дольову участь за Договором №7/7 дольової участі, а метою укладання оспорюваного Договору безвідсоткової фінансової допомоги було саме фінансування пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва за Договором №1166 пайової участі, укладеним між ТОВ «Кімет-рлюс» та Головним управлінням економіки та інвестицій, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Інші доводи сторін, наведені у наданих суду позові та відзиві, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні спору не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Згідно зі статтею 33 ГПК України обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Позивачем, у супереч вимогам статей 33, 34 ГПК України, належними засобами доказування не доведено суду своїх позовних вимог, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на позивача та йому не відшкодовується.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-35, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.07.2016

СуддяСташків Р.Б.