КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2016 р. Справа№ 910/26146/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Кропивної Л.В.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - Портяник С.Ф., від відповідача 1 - не з'явився, від відповідача 2 - не з'явився, від відповідача 3 - Денисюк М.В.,

від третьої особи - не з'явився, розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства «Фастторг-2009» на рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2015 р. у справі № 910/26146/15 (суддя - Стасюк С.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг»

до 1. Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 2. державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», 3. приватного підприємства «Фастторг-2009»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів відділ Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві

про визнання прилюдних (електронних) торгів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.12.2015 р. позов товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» задоволено повністю. Визнано недійсними електронні торги з реалізації нерухомого майна, що належить державному підприємству «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», а саме: дослідно-виробничого випробувального комплексу, загальною площею 7 967,50 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, Лебедівська с/р, урочище «Сваром'я», які проведені 23.04.2015р. державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та оформлені протоколом № 75748 проведення електронних торгів.

Не погодившись з прийнятим рішенням, приватне підприємство «Фастторг-2009» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2015р. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2016р. апеляційну скаргу приватного підприємства «Фастторг-2009» прийнято до провадження у складі колегії: головуючи суддя Чорна Л.В., судді Кропивна Л.В., Смірнова Л.Г.

Розпорядженням №09-52/2890/16 від 06.07.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г., який не є головуючим суддею, у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу суддів від 06.07.2016р., у зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г., який не є головуючим суддею, на лікарняному, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Кропивна Л.В., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2016р. апеляційну скаргу приватного підприємства «Фастторг-2009» на рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2015 р. у справі № 910/26146/15 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Відповідно до п. 9-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги.

Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, державне підприємство «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» та відділ Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві своїх представників, в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

За таких обставин, справа розглядається за відсутності представників відповідачів 1, 2 та третьої особи, які належним чином повідомлені.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

23.04.2015 р. проведено електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить державному підприємству «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», а саме: дослідно-виробничого випробувального комплексу, загальною площею 7 967,50 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, Лебедівська с/р, урочище «Сваром'я», оформлені протоколом № 75748 проведення електронних торгів. /а.с. 14/.

Згідно протоколу №75748 проведення електронних торгів, переможцем торгів визнано приватне підприємство «Фастторг-2009», у зв'язку з поданням ним найвищої цінової пропозиції в розмірі 3 622 798,74 грн. 23.04.2015 року о 23:59:59 год.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «Укравтомехбудлізинг» посилається на порушення встановленого Законом України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» мораторію та порушення вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» в процесі реалізації нерухомого майна, що належить державному підприємству, та вимог Закону України «Про управління об'єктами державної власності».

Позивач наполягає на тому, що арештоване нерухоме майно підпадає під дію мораторію і не могло бути відчужене на спірних торгах.

Надані відділом Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві матеріали виконавчого провадження не містять доказів вчинення державним виконавцем передбачених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» дій за спливом шестимісячного строку виконання, що свідчить про передчасність проведення спірних торгів та відчуження державного майна.

Електронні торги проводились державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України відповідно до Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014р. №656/5.

Відповідно до змісту Тимчасового порядку електронні торги - прилюдні торги (аукціон), що здійснюються в електронній формі в Системі. Система - інформаційна система, яка забезпечує здійснення в електронній формі процесів подання й обробки заявок на участь в електронних торгах, проведення електронних торгів з реалізації арештованого державними виконавцями майна, обробку інформації про електронні торги.

Під час проведення прилюдних торгів продавець та учасники торгів у встановленому законом порядку певними діями (ціновими пропозиціями) визначають переможця торгів та ціну продажу майна, в результаті чого переможець торгів набуває право на придбання об'єкту. Результатом проведення прилюдних торгів є визначення покупця - переможця аукціону та завершення процедури торгів шляхом підписання протоколу ліцитатором та покупцем, який одержав право на придбання об'єкта. Факт затвердження протоколу торгів має юридичне значення в аспекті виникнення підстав для подальшої сплати коштів за придбане майно, оформлення органом виконавчої служби відповідного акта та видачі покупцеві свідоцтва про придбання майна. При цьому оформлення окремого договору купівлі-продажу майна законом не передбачено.

Тобто, аукціон (прилюдні торги) за своєю правовою природою є багатостороннім правочином, оскільки в ньому мають місце всі елементи, притаманні правочину, та може бути визнаний недійсним на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочинів. (постанова Верховного суду України від 24.10.2012р. №6-116цс12).

За статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, здійснення державною виконавчою службою дій та прийняття рішень, направлених на звернення стягнення на майно відповідача 2, які є предметом оскарження у справі не суперечить положенням Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», оскільки звернення стягнення на майно відповідача 2 було здійснено на підставі виконавчих документів про стягнення заробітної плати.

Слід зазначити, що аналогічного висновку дійшов Київський апеляційний господарський суд під час розгляду справи №910/11033/15.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2015р. у встановленому законодавством порядку не оскаржувалась.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постанова Київського апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним дослідженням всіх обставин та матеріалів справи.

Матеріали виконавчого провадження №40615638 не містять доказів отримання держаним виконавцем відповідного дозволу (погодження) Фонду державного майна України чи Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на реалізацію державного майна відповідно до вимог Закону України «Про управління об'єктами державної власності».

Так само відсутні докази вчинення державним виконавцем дій передбачених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Проте доказів оскарження дій державного виконавця у виконавчому провадження матеріали справи не містять.

Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. (постанови Верховного суду України від 24.10.2012р. у справі №6-116цс12 та від 26.12.2012р. у справі №6-140цс12).

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

За таких обставин, апеляційна скарга приватного підприємства «Фастторг-2009» підлягає задоволенню, а рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2015р. по справі №910/26146/15 - скасуванню, з прийняттям нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного підприємства «Фастторг-2009» задовольнити, рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2015р. у справі №910/26146/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

2. Матеріали справи № 910/26146/15 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Руденко