ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2016р. Справа№ 914/2301/15

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Горецької З.В., судді Коссака С.М., судді Фартушка Т.Б.

за участю секретаря судового засідання Хороз І.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «АМВ», м.Київ

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Західінфо», м.Львів

про стягнення дебіторської заборгованості в сумі 296 733,19 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з»явився;

від відповідача: ОСОБА_2-представник, довіреність №258 від 09.11.2015 року

Представнику відповідача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не надходило. За клопотанням відповідача проводилася технічна фіксація судових засідань. За клопотанням позивача, судові засідання 24.05.2016 року, 01.07.2016 року, 08.07.2016 року проводилися в режимі відеоконференції.

СУТЬ СПОРУ:

Позов заявлено Приватним акціонерним товариством «АМВ» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Західінфо» про стягнення дебіторської заборгованості в сумі 443 622,33 грн.

Рішенням господарського суду Львівської області від 21.09.2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 з обмежено відповідальністю Західінфо (юридична адреса: 79069, м. Львів, вул. Шевченка, 341, поштова адреса: 79069, м. Львів, вул. Шевченка, 374, Ідентифікаційний код: 37073734) на користь Приватного акціонерного товариства АМВ (адреса: 03056, м. Київ, пров. Ковальський, 22-А, А/С 17 Ідентифікаційний код: 02047891) 60 879,74 грн. основної заборгованості, 43 428,31 грн. інфляційних втрат, 2 416,44 грн. 3% річних та 2 134,49грн. понесених витрат на сплату судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Повернуто Приватному акціонерному товариству АМВ (адреса: 03056, м. Київ, пров. Ковальський, 22-А, А/С 17 Ідентифікаційний код: 02047891) з державного бюджету судовий збір 3115,37 грн. сплаченого платіжним дорученням №469 від 06.07.2015 р.

Приватним акціонерним товариством «АМВ» подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду Львівської області від 21.09.2015 року.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.12.2015 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АМВ» залишено без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 21.09.2015 року у справі №914/2301/15 без змін.

Приватним акціонерним товариством «АМВ» подано касаційну скаргу на рішення господарського суду Львівської області від 21.09.2015 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.12.2015 року.

Постановою Вищого Господарського суду України від 02.03.2016 року у справі №914/2301/15 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.12.2015 року та рішення господарського суду Львівської області від 21.09.2015 року скасовано і справу направлено на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

Внаслідок автоматизованого розподілу, справу №914/2301/15 при новому розгляді, розподілено судді Горецькій З.В.

Ухвалою суду від 18.03.2016 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні 29.03.2016 року. В судовому засіданні 29.03.16р. розгляд справи відкладався до 13.04.16.р. у зв»язку з клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи (29.03.2016 року за вх. № 13327/16 ) та його неявкою в судове засідання.

Рух справи відображено в ухвалах суду.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, хоча і був належним чином повідомлений про час і дату проведення судового засідання. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Суд зазначає, що в попередніх судових засіданнях представник позивача надав пояснення по суті спору. Позиція позивача, викладена в письмовій формі і долучена до матеріалів справи, суду відома.

Позивач зазначив, що 10.01.2014р. між ПрАТ АМВ та ТзОВ Західінфо укладено Договір оренди обладнання №05/11, з терміном дії до 31.12.2014р., відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець приймає надати послуги по поставці на правах оренди металевої конструкції Шпунт Ларсена. У зв»язку з неналежним виконанням умов договору позивач стверджує, що у відповідача виникла заборгованість за період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року і становить 229 760,00 грн. з ПДВ, що підтверджується Актом виконаних робіт №12-ОП від 25.12.2014 року, заборгованість в розмірі 36 733,50 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт №13-ОП від 30.01.2015 року, заборгованість в розмірі 36 733,50 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт №14-ОП від 27.02.2015 року, заборгованість в розмірі 36 733,50 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт №15-ОП від 31.03.2015 року, заборгованість в розмірі 13 063,50 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт №16-ОП від 30.04.2015 року, заборгованість в розмірі 6 531,75 грн., що підтверджується Актом №17-ОП від 15.05.2015 року. Отже, на підставі даних актів виконаних робіт загальна сума заборгованості становить 359 555,75 грн., однак, враховуючи проплати відповідачем боргу на загальну суму 180 000,00 грн., то неоплаченою залишається заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 179 555,75 грн. Крім основної заборгованості позивач просить стягнути 108 588,80 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 8 588,64 грн., згідно заяви позивача про уточнення позовних вимог від 29.03.2016 року, що надійшла за вхідним №1810/16.

29.03.2016 року за вх. № 1810/16 (вих. № 28/03/ПЗ від 28.03.2016 року) позивачем подано заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог з додатками: уточненим розрахунком позовних вимог від 28.03.2016 року та наказом господарського суду Львівської області від 21.01.2015 року по справі № 914/2301/15.

Представник відповідача в судове засідання 08.07.2016 року явку повноважного представника забезпечив. Відповідач не погоджується з тим, що заборгованість нараховується позивачем згідно актів виконаних робіт, оскільки дані акти не підтверджуються належними доказами, а відомості, викладені в цих актах суперечать умовам договору. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача визнав заборгованість частково, нараховану згідно умов договору.

Заслухавши пояснення представника відповідача, врахувавши вказівки Вищого господарського суду України, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

10.01.2014р. між ПрАТ АМВ (надалі позивач, виконавець) та ТзОВ Західінфо (надалі відповідач, замовник) укладено Договір оренди обладнання №05/11 (надалі Договір ), з терміном дії до 31.12.2014р., відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець приймає надати послуги по поставці на правах оренди металевої конструкції Шпунт Ларсена (п. 1.1. Договору) (а.с.12-14 Том 1).

Дана металева конструкція включає в себе металеві палі в кількості 160 шт. (орієнтовно) (довжиною 10-12 метрів, вага однієї палі орієнтовно 1-1, 2 тонни, ширина палі орієнтовно 550 мл).

Згідно п. 2.1. Договору, за виконані роботи згідно цього договору замовник сплачує виконавцю орендну плату в розмірі 32,60 грн. з ПДВ за використання одного метра погонного в місяць. Сума договору складає орієнтовано 200 000,00 грн. з ПДВ. (п.2.2. Договору).

Між ФО-П ОСОБА_3 та ТзОВ Західінфо було укладено 22.09.2014р. договір суборенди №22/09/2014, в рамках якого на підставі акта прийому-передачі №1 від 23.09.2014р. ТзОВ Західінфо передано в оренду ФО-П ОСОБА_3 515 м.п. металеві палі Шпунт Ларсена, які 02.04.2015р. ФО-П ОСОБА_3 повернуто безпосередньо до ПрАТ АМВ.

22.09.2014р. між Замовником та Виконавцем укладено додаток №1 до Договору від 10.01.2014р. (надалі Додаток №1) (а.с. 15 Том1), яким Договір від 10.01.2014р. доповнено, зокрема:

- у розділі 1 пунктом 1.5., згідно умов якого: Замовник за письмової згоди Виконавця має право надавати в суборенду майно шпунт Ларсена, яким він користується на правах оренди і зобовязаний, що місячно сплачувати орендну плату в розмірі згідно п. 2.5. даного додатку до Договору;

- у розділі 2 пунктом 2.5., згідно умов якого: За виконані роботи згідно договору суборенди Замовник сплачує Виконавцю орендну плату в розмірі 45,00 грн. з ПДВ за використання одного метра погонного «Шпунта Ларсена» в місяць.

Отже, з укладенням між Замовником та Виконавцем Додатку №1 до Договору від 10.01.2014р.:

- розмір орендної плати за металеві палі Шпунт Ларсена, не передані в суборендне користування, залишається незмінним і становить 32,60 грн. з ПДВ за використання одного метра погонного в місяць, а при передачі в суборенду 45,00 грн. з ПДВ за використання одного метра погонного (п. 2.5. Договору від 10.01.2014р. в редакції Додатку №1);

- строк внесення орендної плати за металеві палі Шпунт Ларсена, не переданий в суборендне користування, не було визначено, а при передачі його в суборенду щомісячно (п. 1.5. Договору від 10.01.2014р. в редакції Додатку №1).

Позивач стверджує, що заборгованість за період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року становить 229 760,00 грн. з ПДВ, що підтверджується Актом виконаних робіт №12-ОП від 25.12.2014 року, заборгованість в розмірі 36 733,50 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт №13-ОП від 30.01.2015 року, заборгованість в розмірі 36 733,50 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт №14-ОП від 27.02.2015 року, заборгованість в розмірі 36 733,50 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт №15-ОП від 31.03.2015 року, заборгованість в розмірі 13 063,50 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт №16-ОП від 30.04.2015 року, заборгованість в розмірі 6 531,75 грн., що підтверджується Актом №17-ОП від 15.05.2015 року.

Так, згідно акту виконаних робіт №12-ОП від 25.12.2014 року: в період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року відповідач користувався повними двома комплектами металевих палів шпунт «Ларсена», оренда яких складає 55 800,00 грн. з ПДВ. за період користування (12 300,00 грн. за користування б/у комплектами в кількості 44 палі і 43 500,00 грн. за користування новим комплектом палів 54 штуки). В серпні ТОВ «Західінфо» сплатив орендну плату за користування б/у палями в розмірі 16 300,00 грн. з ПДВ. Отже, частка орендної плати за серпень в даному акті становить 39 500,00 грн. з ПДВ. Крім того, в період з 11.09.2014 року по 12.09.2014 року комісія з представників обох сторін встановила, що комплект б/у палів не використовується з 12.09.2014 року, та не використовується 12 нових палів. Тому, оренда за вересень, жовтень, листопад, грудень буде становити 31 500,00 грн. Х на 4 місяці = 126 000,00 грн. Крім того, з 24.09.2014 року ТОВ «Західінфо» здало в суборенду палі шпунт «Ларсена» довжиною 476 погонних метрів по ціні оренди в місяць 45,00 грн. за один погонний метр. За жовтень, листопад, грудень місяці оренда плата становить: 45,00 грн. Х 476 м.п. = 21 420,00 грн./за місяць. 21 420,00 грн. Х 3 місяці = 64 260,00 грн. Отже, згідно даного акту загальна сума до оплати за виконані роботи по даному акту становить 229 760,00 грн.

Згідно акту виконаних робіт №13-ОП від 30.01.2015 року: загальна кількість палів становить 98 шт., загальна кількість погонних метрів 816,3 метра. Оплата оренди за один погонний метр становить 45 грн. з ПДВ, отже, загальна сума для оплати за виконані роботи в січні 2015 року по даному акту становить 36 773,50 грн.

Згідно акту виконаних робіт №14-ОП від 27.02.2015 року: загальна кількість палів становить 98 шт., загальна кількість погонних метрів 816,3 метра. Оплата оренди за один погонний метр становить 45 грн. з ПДВ, отже, загальна сума для оплати за виконані роботи в лютому 2015 року по даному акту становить 36 773,50 грн.

Згідно акту виконаних робіт №15-ОП від 31.03.2015 року: загальна кількість палів становить 98 шт., загальна кількість погонних метрів 816,3 метра. Оплата оренди за один погонний метр становить 45 грн. з ПДВ, отже, загальна сума для оплати за виконані роботи в березні 2015 року по даному акту становить 36 773,50 грн.

Згідно акту виконаних робіт №16-ОП від 30.04.2015 року: загальна кількість палів становить 34 шт., загальна кількість погонних метрів 290,3 метра. Оплата оренди за один погонний метр становить 45 грн. з ПДВ, отже, загальна сума для оплати за виконані роботи в квітні 2015 року по даному акту становить 13 063,50 грн.

Згідно акту виконаних робіт №17-ОП від 15.05.2015 року: загальна кількість палів становить 34 шт., загальна кількість погонних метрів 290,3 метра. Оплата оренди за один погонний метр становить 45 грн. з ПДВ, отже, загальна сума для оплати за виконані роботи в травні 2015 року по даному акту становить 6 531,75 грн. (13 063,50/2).

Відповідачем за період з лютого по серпень 2015 року частково погашено заборгованість на суму 180 000,00 грн. з ПДВ, що підтверджується платіжними дорученнями, долученими до матеріалів справи, а саме:

ТзОВ Західінфо в період з 13.02.2015р. по 21.08.2015р. сплатило на користь ПрАТ АМВ 180 000,00 грн. (сто вісімдесят тисяч гривень 00 коп.):

13.02.2015р. - 15000,00 грн. згідно платіжного доручення №2977 від 13.02.2015р.;

16.04.2015р. - 16000,00 грн. згідно платіжного доручення №3080 від 16.04.2015р.;

05.06.2015р. - 20000,00 грн. згідно платіжного доручення №3174 від 05.06.2015р.;

12.06.2015р. 20000,00 грн. згідно платіжного доручення №3231 від 12.06.2015р.;

19.06.2015р. 16000,00 грн. згідно платіжного доручення №3269 від 19.06.2015р.;

13.07.2015р. 20000,00 грн. згідно платіжного доручення №3340 від 13.07.2015р.;

05.08.2015р. 35000,00 грн. згідно платіжного доручення №3447 від 05.08.2015р.;

21.08.2015р. 38000,00 грн. згідно платіжного доручення №3527 від 21.08.2015р.

Отже, на підставі даних актів виконаних робіт загальна сума заборгованості становить 359 555,75 грн., однак, враховуючи проплати відповідачем боргу на загальну суму 180 000,00 грн., то неоплаченою залишається заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 179 555,75 грн.

Крім основної заборгованості позивач просить стягнути 108 588,80 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 8 588,64 грн., згідно заяви позивача про уточнення позовних вимог від 29.03.2016 року, що надійшла за вхідним №1810/16.

Отже, загальна сума заборгованості, яку просить позивач стягнути з відповідача, згідно уточнення, становить 296 733,19 грн.

При прийнятті рішення колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Згідно ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 10.01.2014р. між ПрАТ АМВ та ТзОВ Західінфо укладено Договір оренди обладнання №05/11 (з терміном дії до 31.12.2014р., відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець приймає надати послуги по поставці на правах оренди металевої конструкції Шпунт Ларсена (п. 1.1. Договору).

За період з 22.01.2014 року по 03.04.2014 року позивач передав, а відповідач прийняв 98 шт. «Шпунтів «Ларсена» (металевих палів) загальною довжиною 816,3 метра погонних.

22.09.2014 року позивач та відповідач уклали Додаток №1 до Договору №05/11 від 10.01.2014 року з терміном дії основного Договору до 31.12.2015 року.

В період з 22.01.2014 року по 03.04.2014 року позивач виконав свій обов»язок та передав майно (предмет оренди). Факт передачі майна підтверджується Актом приймання-передачі №1 від 22.01.2014 року (а.с.18 Том1), Актом приймання-передачі майна №2 (а.с.19 Том1), Актом приймання-передачі №3 від 29.01.2014 року (а.с. 20 Том1), актом приймання-передачі №4 від 03.03.2014 року (а.с.21), Актом приймання-передачі майна №5 від 27.03.2014 року (а.с.22 Том1), Актом приймання-передачі майна №6 від 03.04.2014 року (а.с.23 Том1).

22.09.2014 року між ТОВ «Західінфо» та ФОП ОСОБА_3 укладено договір №22/09/2014, в рамках якого, на підставі акту прийому-передачі від 23.09.2014 року №1 орендодавцем передано в оренду орендарю (ФОП ОСОБА_3І.) 515 м.п. металевих паль «Шпунт Ларсена».

Згідно укладеного між Замовником та Виконавцем Додатку №1 до Договору від 10.01.2014р. розмір орендної плати за металеві палі Шпунт Ларсена, не передані в суборендне користування, залишається незмінним і становить 32,60 грн. з ПДВ за використання одного метра погонного в місяць, а при передачі в суборенду 45,00 грн. з ПДВ за використання одного метра погонного (п. 2.5. Договору від 10.01.2014р. в редакції Додатку №1).

Відповідно до ст. 11112 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Як зазначено у постанові Вищого господарського суду України від 02.03.2016 року, спір, що виник у даній справі, стосується наявної у відповідача перед позивачем заборгованості зі сплати орендної плати, яка (заборгованість) складається фактично з декількох періодів користування майном, а саме: за все передане в оренду майно у загальній кількості 816,3 метра погонних; за частину майна, яким користувався відповідач після передачі в оренду за договором №22/09/2014, а саме: 301,3 метра погонних; та за частину майна, переданого відповідачем в оренду ФОП ОСОБА_3, а саме: 515 метрів погонних.

Визначення вказаних періодів користування майном у тій чи іншій його кількості (метра погонних) має велике значення для вирішення даної справи, оскільки як вказувалося вище, орендна плата за майно, передане позивачем відповідачу в оренду та передане відповідачем в оренду ФОП ОСОБА_3 є різною.

Отже, розмір нарахованих орендних платежів, які відповідач зобовязаний сплатити на користь позивача, станом на 28.08.2015р., складає 269 843,37 грн. (двісті шістдесят дев»ять тисяч вісімост сорок три грн. 37 коп.), з яких за металеві палі Шпунт Ларсена:

передані ТзОВ Західінфо в суборендне користування ФО-П ОСОБА_3 в кількості 515 м.п. на період з 23.09.2014р. по 02.04.2015р. за ціною 45,00 грн./м.п. в місяць - становить 146 775,00 грн., а саме:

за вісім днів вересня місяця 2014 року, тобто з 23.09.2014р. по 30.09.2014р., 6 180,00 грн. (515 * 45,00 = 23 175,00 : 30 * 8 = 6 180,00);

за жовтень грудень 2014 року (три місяці) 69 525,00 грн. (23 175,00 грн. * 3 = 69 525,00 грн.);

за січень березень 2015 року (три місяці) 69 525,00 грн. (23 175,00 грн. * 3 = 69 525,00 грн.);

два дні квітня 2015 року 515 * 45,00 : 30 * 2 = 1 545,00 грн.

не передані ТзОВ Західінфо в суборендне користування у кількості 816,3 м.п. за період з 01.08.2014 року по 22.09.2014 року включно та у кількості 301,3 м.п. за період з 23.09.2014 року по 18.05.2015р. за ціною 32,60 грн./м.п. в місяць - становить 123 068,37 грн., виходячи з наступного розрахунку:

816,3 м.п. * 32,60 грн./м.п. + (816,3 * 32,60 : 30 * 22) = 26 611,38 + 19 515,01 грн. = 46 126,39 грн.

301,3 м.п. * 32,60 грн./м.п. * 7 + (301,3 * 32,60 : 30 * 25) = 68 756,66 + 8 185,32 = 76 941,98 грн.

В постанові Вищого господарського суду України зазначено, що позивач, звертаючись до суду із даним позовом, надав на підтвердження своїх доводів щодо наявності у відповідача заборгованості зі сплати орендної плати акти виконаних робіт, підписані як позивачем, так і відповідачем без зауважень та заперечень і якими сторонами засвідчили факт надання позивачем послуг з передачі в оренду майна. Вирішуючи даний спір, суди попередніх інстанцій на надані позивачем акти виконаних робіт уваги не звернули, а побудували свої висновки виключно на розрахунках, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву; при цьому, надані позивачем акти, всупереч наведених норм, так само як і дані викладені в них, залишилися неспростованими та невідхиленими судами попередніх інстанцій.

Отже, враховуючи вказівки, викладені у Постанові Вищого господарського суду України від 02.03.2016 року, а також акти виконаних робіт, подані позивачем, суд зазначає, що саме в цих актах викладено та описано періоди та кількість майна, яким відповідач користувався, а також орендна плата, яку він повинен сплатити на користь позивача. Дані акти підписані та скріплені печатками обох сторін без жодних зауважень та заперечень.

Однак, суд зазначає, що посилання позивача щодо нарахування суми заборгованості у відповідача на підставі вище перелічених актів є безпідставним, оскільки умовами договору не було передбачено складання таких актів. Дані акти не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами. Крім того, в судових засіданнях представник відповідача наголошував, що відомості, зазначені в цих актах, суперечать умовам договору, а також ці акти підписані помилково. Тому суд дійшов до висновку, що розмір заборгованості слід нараховувати у відповідності до умов договору. Оскільки згідно статті 174 ГК України передбачено, що господарські зобов»язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору, а дані, зазначені в актах виконаних робіт, які є первинними документами, протирічать умовам договору і таким чином не можуть змінювати такі умови договору. А належних та допустимих доказів щодо зміни умов договору сторонами суду не подано.

Також, в постанові Вищого господарського суду України зазначено, що колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що умови договору оренди та суборенди не містять умов щодо строків оплати в розумінні статті 251 ЦК України, позаяк, суди попередніх інстанцій правомірно застосували до даних правовідносин положення ч.2 ст.530 ЦК України. Згідно вказаної норми, якщо строк (термін) виконання боржником обов»язку не встановлений або визначений моментом пред»явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов»язко у 7-денний строк від дня пред»явлення вимоги, якщо обов»язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Здійснюючи розгляд справи та визначаючи строк внесення орендної плати за металеві палі «Шпунти Ларсена», суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийняв до уваги лише лист позивача від 17.05.2015 року №17/05 з вимогою сплатити 328 555,75 грн.

В той же час в матеріалах справи наявні листи позивача до відповідача за березень та квітень 2015 року (лист від 31.03.2015 року №31/03 та від 30.04.2015 року №30/04) з вимогами про сплату заборгованості.

Отже, враховуючи вищевикладене та лист - вимогу від 31.03.2015 року №31/03 (а.с.163 Том1), відправлений позивачем 31.03.2015р. шляхом скерування у листі з оголошеною цінністю вимогу від 31.03.2015р. до відповідача про оплату боргу в розмірі 324 960,50 грн., то відповідач згідно ст.ст. 530 ч. 2, 612 ч. 1 ЦК України є таким, що прострочив з 08.04.2015р. оплату орендних платежів.

Тому, враховуючи вказівки Вищого господарського суду України, суд зазначає наступне.

31.03.2015 року ПАТ «АМВ» пред»явлено вимогу до ТзОВ «Західінфо» про сплату заборгованості №31/03. Станом на 31.03.2015 року заборгованість з орендної плати в межах заявлених вимог з 01.08.2014 року, з урахуванням платежу, проведеного відповідачем 13.02.2015 року на суму 15 000,00 грн., становить 237 909,97 грн. ( за користування металевими палями в кількості 816,3 м.п. у період з 01.08.2014 року по 22.09.2014 року включно = 46 126,39 15 000,00 = 31 126,39 грн.; за користування металевими палями в кількості 301,3 м.п. в період з 23.09.2014 року по 31.03.2015 року = 76 941,98 грн.; за користування металевими палями в кількості 515 м.п. в період з 23.09.2014 року по 31.03.2015 року = 145 230,00 грн.

30.04.2015 року за №30/04 ПАТ «АМВ» вдруге пред»явлено до ТзОВ «Західінфо» вимогу про оплату, то згідно ст.ст. 530 ч.2, ч.1 ст.612 ЦК України у ТзОВ «Західінфо» виник обов»язок з 30.04.2015 року оплатити поточну заборгованість, яка виникла з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року (без урахування згаданої вище простроченої заборгованості). Отже, станом на 30.04.2015 року заборгованість з орендної плати за користування майном за квітень 2015 року з урахуванням платежу, проведеного відповідачем 16.04.2015 року в розмірі 16 000,00 грн. була відсутньою, а різниця в розмірі 4 632,62 грн. між вказаним платежем та нархованою орендною платою за цей місяць в сумі 11 367,38 грн. підлягає зарахуванню в рахунок простроченої заборгованості, згідно нарахування за квітень 2015 року ( за користування металевими палями в кількості 301,3 м.п. 9 822,38 грн. з розрахунку: 301,3 м.п. * 32,60 грн. = 9 822,38 грн.; за користування металевими палями в кількості 515 м.п. у період з 01.04.2015 року по 02.04.2015 року (2 дні) 1 545,00 грн., з розрахунку: 515 м.п. * 45,00 грн. : 30 * 2 = 1 545,00 грн. Таким чином, станом на 17.04.2015 року розмір простроченої відповідачем заборгованості станом на 31.03.2015 року в сумі 237 909,97 грн. зменшився на 4 632,62 грн. і становить 233 277,35 грн.

17.05.2015 року вих.№17/05 ПАТ «АМВ» втретє пред»явлено вимогу ТзОВ « Західінфо» про оплату заборгованості. Станом на 17.05.2015 року заборгованість з орендної плати за користування майном в кількості 301,3 м.п. протягом 18 днів травня 2015 року 5 893,43 грн, з розрахунку: 301,3 м.п. * 32,60 грн. : 30 * 18 = 5 893,43 грн.

Отже, станом на дату повернення відповідачем позивачу майна (18.05.2015 року) заборгованість з орендної плати за користування цим майном становила 239 170,78 грн. з розрахунку: 233 277,35 + 5 893,43 = 239 170,78 грн.

Після вказаної дати ТзОВ «Західінфо» сплатило на користь ПАТ «АМВ» ще 149 000,00 грн., а саме:

05.06.2015р. - 20000,00 грн. згідно платіжного доручення №3174 від 05.06.2015р.;

12.06.2015р. 20000,00 грн. згідно платіжного доручення №3231 від 12.06.2015р.;

19.06.2015р. 16000,00 грн. згідно платіжного доручення №3269 від 19.06.2015р.;

13.07.2015р. 20000,00 грн. згідно платіжного доручення №3340 від 13.07.2015р.;

05.08.2015р. 35000,00 грн. згідно платіжного доручення №3447 від 05.08.2015р.;

21.08.2015р. 38000,00 грн. згідно платіжного доручення №3527 від 21.08.2015р.

Таким чином, непогашеною залишається заборгованість в розмірі 90 170,78 грн. з розрахунку: 239 170,78 149 000,00 = 90 170,78 грн.

Також суд погоджується з твердженням відповідача про те, що позивачем невірно нараховано інфляційні втрати та 3% річних, оскільки прострочення оплати суми в розмірі 237 909,97 грн. у ТзОВ «Західінфо» виникло після закінчення 7 днів від дати пред»явлення вимоги (31.03.2015 року), тобто з 08.04.2015 року, а прострочення оплати суми в розмірі 5 893,43 грн. у ТзОВ «Західінфо» виникло після закінчення 7 днів від дати пред»явлення вимоги (17.05.2015 року), тобто з 25.05.2015 року.

Отже, щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання.

В листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ зазначається, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з врахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця червня .

Як зазначено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Отже, суд дійшов до висновку, що нарахування позивачем інфляційних втрат за квітень 2015 року по лютий 2016 року на загальну суму 108 588,80 грн. не є правомірним. Однак, суд враховуючи, що право вимоги, згідно ст.530 ЦК України, у позивача виникло 08.04.2016 року, здійснив перерахунок інфляційних втрат. Отже, станом на 08.04.2015 року у відповідача існувала заборгованість в розмірі в розмірі 237 909,97 грн., тому розмір інфляційних втрат за період з 08.04.2015 року по 15.04.2015 року становить 0 грн. 16.04.2015 року відповідачем здійснено проплату в розмірі 16 000,00 грн., тому розмір інфляційних втрат за період з 16.04.2015 року по 24.05.2015 року на суму 221 909,97 грн. (237 909,97 16 000,00) становить 33 307,40 грн. 25.05.2015 року у позивача виникло право вимоги на суму заборгованості в розмірі 5 893,43 грн., тому інфляційні втрати на суму боргу 222 503,40 грн. (221 909,97 + 5 893,43) за період з 25.05.2015 року по 04.06.2015 року становлять 0 грн. 05.06.2015 року відповідачем здійснено проплату в розмірі 20 000,00 грн., тому розмір інфляційних втрат за період з 05.06.2015 року по 11.06.2015 року на суму 202 503,40 грн. (222 503,40 20 000,00) становить 0 грн. 12.06.2015 року відповідачем здійснено проплату в розмірі 20 000,00 грн., тому розмір інфляційних втрат за період з 12.06.2015 року по 18.06.2015 року на суму 182 503,40 грн. (202 503,40 20 000,00) становить 730,01 грн. 19.06.2015 року відповідачем здійснено проплату в розмірі 16 000,00 грн., тому розмір інфляційних втрат за період з 19.06.2015 року по 12.07.2015 року на суму 166 503,40 грн. (182 503,40 - 16 000,00) становить 0 грн. 13.07.2015 року відповідачем здійснено проплату в розмірі 20 000,00 грн., тому розмір інфляційних втрат за період з 13.07.2015 року по 04.08.2015 року на суму 146 503,40 грн. (166 503,40 20 000,00) становить -1 465,03 грн. 05.08.2015 року відповідачем здійснено проплату в розмірі 35 000,00 грн., тому розмір інфляційних втрат за період з 05.08.2015 року по 20.08.2015 року на суму 111 503,40 грн. (146 503,40 35 000,00) становить -892,03 грн. 21.08.2015 року відповідачем здійснено проплату в розмірі 38 000,00 грн., тому розмір інфляційних втрат за період з 21.08.2015 року по 28.03.2016 року на суму 73 503,40 грн. (111 503,40 38 000,00) становить 3 871,79 грн.

Відтак, стягненню з відповідача підлягають втрати від інфляції в сумі 7 126,76 грн. (0 + 4 882,02 + 0 + 0 + 730,01 + 0 + (-1 465,03) + (-892,03) + 3 871,79).

Це ж саме положення суд застосував до нарахування 3% річних.

Отже, 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача слід рахувати з 08.04.2015 року. Тому, з 08.04.2015 року по 15.04.2015 року (13 днів прострочення) на суму 237 909,97 грн. 3% річних становить 156,43 грн. 16.04.2015 року відповідачем сплачено борг в розмірі 16 000,00 грн. Тому, 3% річних за період з 16.04.2015 року по 24.05.2015 року на суму боргу 221 909,97 грн. становить 711,33 грн. 25.05.2015 року у позивача виникло право вимоги на суму заборгованості в розмірі 5 893,43 грн., тому 3% на суму боргу 222 503,40 грн. (221 909,97 + 5 893,43) за період з 25.05.2015 року по 04.06.2015 року становлять 201,17 грн. 05.06.2015 року відповідач сплатив борг в розмірі 20 000,00 грн. Отже, 3% річних з 05.06.2015 року по 11.06.2015 року (7 днів прострочення) на суму 202 503,40 грн. становить 116,51 грн. 12.06.2015 року відповідач сплатив заборгованість в розмірі 20 000,00 грн. Отже, 3% річних з 12.06.2015 року по 18.06.2015 року (7 днів прострочення) на суму 182 503,40 грн. становить 105,00 грн. 19.06.2015 року відповідач сплатив борг в розмірі 16 000,00 грн. Отже, 3% річних з 19.06.2015 року по 12.07.2015 року (24 дні прострочення) на суму 166 503,40 грн. становить 328,45 грн. 13.07.2015 року відповідач сплатив борг в розмірі 20 000,00 грн. Отже, 3% річних з 13.07.2015 року по 04.08.2015 року (23 дні прострочення) на суму боргу 146 503,40 грн. становить 276,95 грн. 05.08.2015 року відповідач оплатив борг в розмірі 35 000,00 грн., отже, 3% річних за період з 05.08.2015 року по 20.08.2015 року (16 днів прострочення) на суму 111 503,40 грн. становить 146,63 грн. 21.08.2015 року відповідач сплатив борг в розмірі 38 000,00 грн., отже, 3% річних з 21.08.2015 року по 28.03.2016 року (222 дні прострочення) на суму 73 503,40 грн. становить 1 335,14 грн.

Відтак, стягненню з відповідача підлягають 3% річних в сумі 3 377,61 грн. (156,43 + 711,33 + 201,17 + 116,51 + 105,00 + 328,45 + 276,95 + 146,63 + 1 335,14).

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобовязань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача сума заборгованості 90 170,78 грн., інфляційні втрати в розмірі 7 126,76 грн., а також 3% річних в розмірі 3 377,61 грн. Разом: 100 675,15 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Належних доказів наявності передбачених законом чи договором підстав для звільнення відповідача від відповідальності суду не надано.

Враховуючи, що позивачем представлено не достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідач позовні вимоги частково спростував, однак не подав доказів погашення решти частини боргу, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «АМВ» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Західінфо» про стягнення дебіторської заборгованості є частково обґрунтованими та підлягають до задоволення в частині стягнення загальної суми боргу в розмірі 100 675,15 грн.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року, п. 4.4. у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Згідно платіжного доручення №469 від 06.07.2015 року позивачем сплачено судовий збір в розмірі 8 872,74 грн. за подання даного позову до господарського суду Львівської області (а.с.53 Том1).

Згідно платіжного доручення №531 від 12.10.2015 року на суму 4 748,27 (а.с.159 Том1) та №554 від 31.10.2015 року на суму 5 011,41 грн. (а.с.171 Том1) позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на загальну суму 9 759,68 грн.

Згідно платіжного доручення №605 від 12.01.2016 року на суму 7 985,20 грн. позивачем сплачено судовий збір за подання касаційної скарги до Вищого господарського суду України. (а.с.12 Том2).

Отже, загальна сума судового збору, сплаченого позивачем становить 26 617,62 грн.

Згідно ч.2 п.2.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 року №7 у разі ж зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню (пункт 1 частини першої статті 7 Закону) за клопотанням особи, яка його сплатила.

У зв»язку з тим, що позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог від 29.03.2016 року, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму боргу в розмірі - 296 733,19 грн., а заявлено до стягнення у позовній заяві було 443 622,33 грн., отже, поверненню підлягає частина сплаченого судового збору в розмірі 17 567,63 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що позивач вправі звернутися до господарського суду з клопотанням про повернення судового збору з Державного бюджету України в розмірі 17 567,63 грн.

Решту частини судового збору в розмірі 9 049,99 грн., відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмежено відповідальністю Західінфо (юридична адреса: 79069, м. Львів, вул. Шевченка, 341, поштова адреса: 79069, м. Львів, вул. Шевченка, 374, ідентифікаційний код: 37073734) на користь Приватного акціонерного товариства АМВ (адреса: 03056, м. Київ, пров. Ковальський, 22-А, А/С 17, ідентифікаційний код: 02047891) загальну заборгованість в розмірі 100 675,15 грн. (сто тисяч шістсот сімдесят п»ять грн. 15 коп.), з яких: 90 170,78 грн. (дев»яносто тисяч сто сімдесят грн. 78 коп.) основної заборгованості, 7 126,76 грн. (сім тисяч сто двадцять шість грн. 76 коп.) інфляційних втрат, 3 377,61 грн. (три тисячі триста сімдесят сім грн. 61 коп.) 3% річних, а також та 3 067,95 грн. (де втри тисячі шістдесят сім грн. 95 коп.) понесених витрат на сплату судового збору.

3.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 08.07.2016 р.

Головуючий суддя Горецька З. В.

суддя Коссак С.М.

суддя Фартушок Т.Б.