РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016Справа №910/13817/14

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування "

до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"

про відшкодування шкоди в порядку зворотної вимоги, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 3 804,58 грн.

Суддя Яковенко А.В.

Представники сторін:

Від позивача Самойленко П.М.

Від відповідача не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (надалі ПрАТ «СК «АХА Страхування») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (надалі - ПрАТ «Європейський страховий альянс») про відшкодування шкоди в порядку зворотної вимоги, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 3 804,58 грн., крім того просив судові витрати у розмірі 1 827,00 грн. також покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПрАТ "СК "АХА Страхування" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №370а/12кр від 17.12.2012 р. внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки "Honda Cr-V", держаний реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «ВАЗ 21104», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким скоєно ДТП, застрахована ПрАТ «Європейський страховий альянс» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/1322017, а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2014 у справі №910/13817/14 призначено судову автотехнічну експертизу транспортного засобу "Honda Cr-V", держаний реєстраційний номер НОМЕР_1, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На адресу Господарського суду міста Києва надійшов супровідний лист №14579/14-54 від 17.01.2015 до якого долучено клопотання судового експерта Юхименка А.В. про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи №14579/14-54.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2015 провадження у справі 910/13817/14 було поновлено та зобов'язано сторін виконати вимоги експерта, необхідні для проведення експертизи, викладені у клопотанні останнього.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2015 зупинено провадження у справі №910/13817/14 до закінчення проведення судової експертизи.

23.03.2015 направлено матеріали справи №910/13817/14 до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судової автотехнічної експертизи, що призначена ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2014.

До Господарського суду міста Києва надійшло клопотання ПрАТ "СК "АХА Страхування" про поновлення провадження у справі №910/13817/14.

Листом від 14.03.2016 Господарський суд міста Києва звернувся до Київського науково-дослідного інституту судової експертизи щодо надання інформації про стан проведення, призначеної експертизи ухвалою від 08.09.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 відмовлено в задоволенні клопотання ПрАТ "АХА Страхування" в поновленні провадження у справі №910/13817/14.

23.03.2016 р. до канцелярії суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист, з якого вбачається, що призначена ухвалою суду від 08.09.2014 р. експертиза не проведена у зв'язку із неотримання витребуваних документів, необхідних для проведення експертизи та не оплатою судової експертизи, а матеріали справи №910/13817/14 повернуто до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2016, з урахуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 р., поновлено провадження у справі №910/13817/14 та призначено до розгляду на 15.06.2016 р.

Представник позивача в судове засідання з'явилася, вимоги ухвали суду виконав, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання сторони були належним чином повідомлені, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2012 р. між АТ "СК "АХА Страхування", після зміни найменування - ПАТ "СК "АХА Страхування", (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №370а/12кр (надалі - "Договір"), об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: автомобілем "Honda Cr-V", реєстраційний номер НОМЕР_1, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

22.01.2013 р. о 15:20 год. У м. Сімферополі на вул. Київська, 231-Московське шосе 5 км, сталася ДТП за участі застрахованого автомобіля "Honda Cr-V", реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого відбулося зіткнення, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою (відомостями) про дорожньо-транспортну пригоду №9146431.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Залізничного районного суду м. Сімферополя від 05.02.2013 р. у справі №122/12444/13-п, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення.

Відповідно до рахунку №Х-00000056 від 25.01.2013 р., складеного ПП "Автоцентр-М", вартість відновлювального ремонту, завданого власникові автомобіля "Honda Cr-V", реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП складає 5 313,60 грн.

На підставі страхового акту №1.001.13.00642/VESKO3954 від 05.02.2013 р. позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, перерахував суму страхового відшкодування у розмірі 3 804,58 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7 706 від 06.02.2013 р.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із довідки про дорожньо-транспортну пригоду №9146431 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю "Honda Cr-V", реєстраційний номер НОМЕР_1, належить ОСОБА_5 та знаходився під керуванням ОСОБА_6

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована ПАТ "ЄСА" на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/1322017.

Полісом № АВ/1322017 передбачено, що франшиза становить 510,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50 000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 користувався транспортним засобом на законній підставі, а відтак відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ним автомобіля ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована ПАТ "ЄСА".

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що до позивача перейшли всі права потерпілого згідно ст. 512 Цивільного кодексу України, а тому, оскільки правовідносини між потерпілим та страховиком за полісом ОСЦВВТЗ (відповідач) регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", заміна кредитора в зобов'язанні не змінює їх суті та норми, якою вони регулюються.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У відповідності зі ст. 993 Цивільного кодексу України і ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, що страхувальник (чи інша особа, що одержала страхове відшкодування) має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції від 18.09.2011 р.) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції від 18.09.2011 р.) виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Аналогічні висновки містяться в постановах Вищого господарського суду України від 14.05.2013 р. у справі № 5011-50/17049-2012, від 30.07.2013 р. у справі № 910/3655/13 та від 27.01.2014 р. у справі № 910/3023/13.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Honda Cr-V", реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП складає 5 313,60 грн., а позивачем було набуто право вимоги до винної особи у розмірі 3 804,58 грн.

При цьому, суд відзначає, що безпосередньо з Договору вбачається, що автомобіль "Honda Cr-V", реєстраційний номер НОМЕР_1, - 2012 року випуску, тобто строк його експлуатації на момент настання ДТП не перевищував 7 років. Тому, з огляду на положення п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача суму страхового відшкодування, розмір якого визначено без врахування коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи визначені полісом № АВ/1322017 розміри лімітів відповідальності та франшизи, а також розмір шкоди, право на вимогу якої перейшло до позивача, відповідач був зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 3 294,58 грн. (3 804,58 грн. - 510,00 грн. франшизи).

Заперечення відповідача, щодо розміру збитку судом зазначається наступне.

У відзиві на позовну заяву, відповідач вказує на те, що вимога позивача завищена та необґрунтована.

При цьому, згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

З метою з'ясування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу "Honda Cr-V", реєстраційний номер НОМЕР_1, судом призначена судова автотехнічна експертиза, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, витрати по проведенню такої експертизи покладено на відповідача, відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 08.09.2014 р, проте відповідачем вимоги вказаної ухвали щодо здійснень оплати не виконано.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом не встановлено, а відповідачем не доведено інший розмір збитку ніж вказує позивач.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ПАТ "ЄСА" на користь ПАТ "СК "АХА Страхування" суми страхового відшкодування у розмірі 3 294,58 грн.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 510,00 грн. необхідно відмовити з викладених підстав.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 33-37; ідентифікаційний код 19411125) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; ідентифікаційний код 20474912) суму страхового відшкодування у розмірі 3 294,58 грн. та судовий збір у розмірі 1 582,09 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

6. Дата складання повного тексту рішення 11.07.2016 р.

Суддя А.В. Яковенко