РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016№910/8782/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/8782/16

за позовом приватного підприємства «Золтрансавто», м. Золотоноша Черкаської області,

до товариства з обмеженою відповідальністю «ВКП Тріада», м. Київ,

про стягнення 33 500 грн.,

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - Блинди А.В. (довіреність від 19.01.2016 №б/н).

Приватне підприємство «Золтрансавто» (далі - Підприємство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «ВКП Тріада» (далі - Товариство) 33 500 грн. заборгованості, яка утворилася у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору доручення від 05.11.2015 №05/11 про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом (далі - Договір).

Позов мотивовано тим, що: за заявками відповідача позивачем було здійснено перевезення вантажу на загальну суму 48 250 грн., проте відповідач здійснив лише часткову оплату у сумі 14 750 грн.; таким чином, заборгованість Товариства перед Підприємством становить 33 500 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.05.2016 порушено провадження у справі.

Товариство 11.07.2016 подало суду клопотання про витребування у Підприємства виписки з розрахункового рахунку з детальними платежами за актами приймання-передачі наданих послуг у розрізі з господарськими операціями з Товариством за Договором.

Клопотання мотивовано тим, що вказана виписка має важливе значення для правильного вирішення даного спору і може бути подана лише позивачем, оскільки у відповідача відсутні законні підстави на отримання конфіденційних відомостей щодо розрахункового розрахунку позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.07.2016 підтримав вказане клопотання та просив його задовольнити.

Відповідно до приписів частин першої і другої статті 38 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, оскільки в даній справі обов'язок доведення факту відсутності у Товариства заборгованості перед Підприємством покладено на відповідача; так, Товариство не позбавлене права подати суду виписки з власного розрахункового рахунку щодо переказу коштів на рахунок позивача; крім того, в матеріалах справи міститься достатньо доказів для розгляду справи по суті та встановлення наявності чи відсутності у відповідача заборгованості перед позивачем; відтак, у поданні відповідного клопотання не дотримано вимог статті 38 ГПК України.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.07.2016 надав пояснення у справі, проти задоволення позовних вимог заперечив; зазначив, що Товариство відмовляється подати суду відзив на позовну заяву.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання.

Ухвали господарського суду міста Києва від 16.05.2016 та від 13.06.2016 були надіслані позивачу на адресу (19700, Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Щорса, 18), зазначену у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал; до матеріалів справи долучено конверти повернення з відміткою відділення поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання» з юридичної адреси позивача.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 11.07.2016 без участі представника позивача за наявними в ній матеріалами (стаття 75 ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.11.2015 Підприємством (повірений) і Товариством (довіритель) укладено Договір, за умовами якого:

- Договір визначає і регулює порядок взаємовідносин довірителя і повіреного, які виникають при транспортно-експедиційному обслуговуванні під час організації та виконання перевезень вантажів у міжнародному та міжміському сполученні, і розрахунках при цих перевезеннях, відповідно до чинних законодавчих актів України, міжнародних конвенцій, вимог міжнародних угод (пункт 1.1 Договору);

- довіритель відповідно до заявки доручає, а повірений бере на себе зобов'язання з організації доставки вантажів до пункту призначення і передачі їх вантажоодержувачу (пункт 1.2 Договору);

- повірений приступає до виконання робіт на підставі заявки, яка є невід'ємною частиною Договору (пункт 1.4 Договору);

- в розділах 2-8 Договору, а також в заявці довіритель іменується замовником, а повірений - експедитором (пункт 1.5 Договору);

- порядок і форми оплати за перевезення визначаються в кожному конкретному випадку і вказуються в транспортній заявці (пункт 5.1 Договору);

- обов'язковою умовою оплати є надання замовнику експедитором оригіналів документів, а саме: акта виконаних робіт, податкової накладної, рахунку-фактури з доданням оригіналу товарно-транспортної накладної (ТТН, СМR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу (пункт 5.2 Договору);

- оплата за перевезення здійснюється протягом 10 (десяти) банківських днів після отримання оригіналів документів, зазначених в пункті 5.2 Договору, якщо інше не зазначено в заявці (пункт 5.3 Договору);

- оплата здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок експедитора, вказаний в Договорі (пункт 5.4 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2016 та вважається автоматично продовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення його строку не буде письмової заяви однієї із сторін про припинення його дії, і так на кожний наступний рік (пункт 9.4 Договору).

Частиною першою статті 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із частинами першою та другою статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до умов договорів-заявок вартість послуг перевезення становить:

за договором-заявкою №05/11/15 - 13 000 грн.;

за договором-заявкою №08/11/15 - 16 000 грн.;

за договором-заявкою №04/02/16 - 12 000 грн.;

за договором-заявкою №08/02/16 - 14 500 грн.

Згідно з пунктами 14 договорів-заявок №05/11/15, №08/11/15, №04/02/16 і №08/02/16 оплата б/н розрахунок: 50% за фактом завантаження і митного оформлення та 50% 5-6 днів за оригіналами документів; документи надсилати за адресою: м Київ, Нова Пошта, відділення №18, ОСОБА_3

Позивачем було виставлено відповідачу рахунки-фактури від 05.11.2015 №СФ-0000298 на суму 13 000 грн.; від 09.11.2015 №СФ-0000301 на суму 16 000 грн.; від 04.02.2016 №СФ-0000009 на суму 12 000 грн. і від 08.02.2016 №СФ-0000011 на суму 14 500 грн.

Статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Так, позивачем належним чином виконано умови Договору та здійснено перевезення, що підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) №459353, №459484, №532080 і №532088, наявними в матеріалах справи.

Вказані міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR) містить печатки митних контролів, з яких також вбачається, що товар було доставлено 09.11.2015, 11.11.2015, 05.02.2016 і 10.02.2016.

Крім того, сторонами було підписано та скріплено печатками акти приймання-передачі робіт (надання послуг), а саме:

від 12.11.2015 №ОУ-0000301, в якому вказано, що позивачем було проведено такі роботи (надані такі послуги) згідно з Договором та за рахунком від 09.11.2015 №СФ-0000301 - міжнародне перевезення м. Київ (Україна) - м. Белгород - м. Москва (Росія) а/м СА 6134 ВН - на суму 16 000 грн.;

від 06.02.2016 №ОУ-0000009, в якому вказано, що позивачем було проведено такі роботи (надані такі послуги) згідно з Договором та за рахунком від 04.02.2016 №СФ-0000009 - міжнародне перевезення вантажу за маршрутом м. Київ (Україна) - м. Белгород (Росія) а/маш СА 9460 ВВ - на суму 12 000 грн.;

від 11.02.2016 №ОУ-0000011, в якому вказано, що позивачем було проведено такі роботи (надані такі послуги) згідно з Договором та за рахунком від 08.02.2016 №СФ-0000011 - міжнародне перевезення м. Київ (Україна) - м. Белгород - м. Москва (Росія) а/м СА 6134 ВН - на суму 14 500 грн.;

від 09.11.2016 №ОУ-0000298, в якому вказано, що позивачем було проведено такі роботи (надані такі послуги) згідно з Договором та за рахунком від 05.11.2015 №СФ-0000298 - міжнародне перевезення вантажу м. Київ (Україна) - м. Шебекино - м. Белгород (Росія) а/м СА 9460 ВВ - на суму 13 000 грн.

Отже, судом встановлено, що Підприємство виконало умови Договору та договорів-заявок №05/11/15, №08/11/15, №04/02/16 і №08/02/16 в повному обсязі та надіслало відповідні документи Товариству на вказану у зазначених договорах-заявках адресу.

Як встановлено статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Документи було отримано відповідачем 09.11.2015, 18.11.2015, 16.02.2016 і 23.02.2016, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії товарно-транспортних накладних №6557, №2286, №3073 і №6042, відповідно до яких документи отримано ОСОБА_3; на вказаних товарно-транспортних накладних наявний підпис зазначеної особи.

Відповідач взяті на себе зобов'язання виконав не в повному обсязі, частково оплатив надані позивачем послуги з перевезення вантажу у сумі 22 000 грн., що підтверджується такими платіжними дорученнями:

від 09.02.2016 №3129 на суму 2 250 грн.;

від 09.02.2016 №3128 на суму 7 250 грн.;

від 05.02.2016 №3059 на суму 6 000 грн.;

від 06.11.2015 №2337 на суму 6 500 грн.

Таким чином, у відповідача наявна перед позивачем заборгованість у сумі 33 500 грн. (55 500 грн. - 22 000 грн.).

З огляду на наведене господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги Підприємства в частині стягнення з Товариства боргу в сумі 33 500 грн. підлягають задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ВКП Тріада» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 26 А, оф. 143; ідентифікаційний код 39388566) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь приватного підприємства «Золтрансавто» (19700, Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Щорса, 18; ідентифікаційний код 35569353) 33 500 (тридцять три тисячі п'ятсот) грн. заборгованості і 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.07.2016.

Суддя О. Марченко