РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016Справа №910/9557/16

За позовом До Про Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕОМЕД» Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛАНД СТОРМ» стягнення 13092, 09 грн. Суддя Трофименко Т.Ю.
В засіданні приймали участь:
Від позивача: Данилов В.В. - по дов. №2 від 08.06.2016р.
Від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕОМЕД" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛАНД СТОРМ" 13092,09 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/9557/16, розгляд справи призначено на 15.06.2016р.

14.06.2016р. через відділ діловодство Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на вимогу суду.

Відповідачем письмовий відзив на позов не подано, вимоги ухвали Господарського суду про порушення провадження у справі від 26.05.2016 не виконано.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є:

1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу;

1.1) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

2) неподання витребуваних доказів;

3) необхідність витребування нових доказів;

4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача;

5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

У зв'язку з тим, що представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимог суду не виконав, суд визнав за доцільне розгляд справи відкласти на 11.07.2016р.

В судовому засіданні 11.07.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав та надав пояснення по суті спору.

Представник відповідача в судове засідання 11.07.2016 року не з'явився, вимог ухвал не виконав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, правами передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч.1ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2015 року позивач, з метою придбання товару, перерахував на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти у сумі 12 3480,, грн. за платіжним дорученням №566 від 09.10.2015, копія якого долучена до матеріалів справи.

Листом від 01.03.2016 №05 позивач звернувся до відповідача з вимогою, в якій просив повернути перераховані кошти у розмірі 12 348,00 грн. на розрахунковий рахунок позивача, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Відповідач на зазначений вище лист відповіді не надав, грошові кошти не повернув.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги (з урахуванням заяви про збільшення позову) підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Доказів повернення відповідачем позивачу суми 12 348, 00 грн. суду не надано.

В силу вимог ст. ст. 33 ГПК України, кожна зі сторін повинна довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Оскільки відповідачем не надано суду жодних доказів на спростувань щодо факту безпідставного набуття або збереження коштів, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги в частині стягнення 12 348,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, вказаною статтею передбачена можливість стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення саме грошового зобов'язання.

Натомість, стягнення з відповідача суми безпідставно отриманих коштів не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав - повернення безпідставно отриманих коштів.

За своєю суттю обов'язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як безпідставні, не можна розцінювати як грошове зобов'язання в розумінні статті 625 Цивільного кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування чужими грошовими коштами та інфляційних в розмірі 744, 09 грн. задоволенню не підлягають.

У відповідності зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено судом, відповідач не скористався наданими йому ст. 22 Господарського процесуального кодексу України правами, не з'явився у судове засідання, про дату і місце проведення якого був повідомлений належним чином, доказів на спростування доводів позивача, або доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлені до стягнення кошти, суду не надав.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи все вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме: про стягнення 12 348,00 грн. основного боргу.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1051,43 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оланд Сторм" (; адреса: 01103, м. Київ, вул.. Кіквідзе, 34, Б) ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕОМЕД" (; адреса: 33014, м. Рівне, вул. Княгині Ольги, 5, офіс 320) 12 348 (дванадцять тисяч триста сорок вісім) грн. 00 коп. основного боргу, 1 299 (одну тисячу двісті дев'яносто дев'ять) грн. 73 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після набрання рішень заочної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.07.2016р.

Суддя Трофименко Т.Ю.