ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2016 р. Справа № 922/976/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Івакіна В.О. , суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Пляс Л.Ф.,

за участю представників:

заявника - ЖБК «Своє житло» - Мамула М.В. (довіреність № 9 від 2.02.2016 р.), Поляков П.О. (довіреність № 9 від 2.02.20167 р.), Махиня Г.А. (довіреність № 8 від 01.02.2016 р.;

позивача - ПП «Будінвестмонтаж» - Чехлов Ю.Р. (довіреність б/н від 21.09.2015 р.);

відповідача - АТЗТ «ДВК» - Чехлов Ю.Р. (довіреність б/н від 20.06.2016 р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 1599 Х/1-35) на ухвалу господарського суду Харківської області від 26 квітня 2016 року у справі № 922/976/16

за заявою Житлово-будівельного кооперативу «Своє житло» про скасування рішення Харківського обласного постійно діючого третейського суду від 04.03.2009 р. у третейській справі № 6/02-09

за позовом Приватного підприємства «Будінвестмонтаж», м. Київ,

до Акціонерного товариства закритого типу «ДВК», м. Київ,

про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Харківського обласного постійно діючого третейського суду від 04.03.2009 р. у третейській справі № 6/02-09 (третейський суддя Дунаєв С.В.) визнано за ПП «Будінвестмонтаж» право власності на об'єкт будівництва - двосекційний шістнадцятиповерховий житловий будинок загальною площею 10786 кв.м. з кількістю квартир - 176, з готовністю 26%, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :78:053:0029 за адресою: м. Київ, вул. Петра Дегтяренка, 22 (перша черга будівництва).

У березні 2016 року ЖБК «Своє житло» звернулось до господарського суду Харківської області з заявою (вх. 976/16 від 28.03.2016 р.) про скасування зазначеного рішення Харківського обласного постійно діючого третейського суду, з посиланням на те, що Харківським обласним постійно діючим третейським судом було прийнято рішення, яким порушено права та інтереси інвесторів (членів ЖБК «Своє житло»), які вклали свої кошти в будівництво вищезазначеного об'єкта.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.04.2016 р. у справі № 922/976/16 заяву ЖБК «Своє житло» про скасування рішення третейського суду від 04.03.2009 р. (вх. 976/16 від 28.03.2016 р.) по третейській справі № 6/02-09 задоволено. Рішення третейського суду від 04.03.2009 р. по третейській справі № 6/02-09 скасовано.

Позивач - ПП «Будінвестмонтаж» звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким залишити без розгляду заяву ЖБК «Своє житло» про скасування рішення третейського суду від 04.03.2009 р. по третейській справі № 6/02-09.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що оскаржуваною ухвалою господарський суд першої інстанції скасував Рішення третейського суду від 04.03.2009 р. по третейській справі № 6/02-09 за відсутності підстав, передбачених статтею 122-5 Господарського процесуального кодексу України.

Представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 6345) та в судовому засіданні підтримує апеляційну скаргу позивача.

Представники Житлово-будівельного кооперативу "Своє житло" в письмових поясненнях (вх. № 6997 від 13.07.2016 р.) та в усних поясненнях в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечують, просять оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, відзиву відповідача на неї, письмових пояснень ЖБК "Своє житло", вислухавши пояснення представників сторін та ЖБК "Своє житло", перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як правильно встановлено господарським судом першої інстанції, 30 грудня 2004 року між Київською міською радою і Громадською організацією "Кредитна спілка військовослужбовців України" був укладений договір оренди земельної ділянки площею 2,9021 га, яка розташована на вул. Петра Дегтяренка, 22 в Оболонському районі м. Києва, строком на п'ять років.

31 грудня 2003 року між Громадською організацією "Кредитна спілка військовослужбовців України" і Акціонерним товариством закритого типу "ДВК" був укладений договір № 1 на будівництво житлового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Петра Дегтяренка, 22 в Оболонському районі м. Києва. За умовами зазначеного договору, зокрема статті 3 сторони розмежували свої повноваження та домовилися, що Громадська організація "Кредитна спілка військовослужбовців України" передає, а Акціонерне товариство закритого типу "ДВК" приймає повноваження "замовника-забудовника" будівництва з правом обирати Генерального підрядника, Підрядника, Генерального проектувальника, укладати будь-які договори, організовувати роботи приймальних комісії, тощо. Додатковою угодою № 1 від 01 січня 2004 року предметом цього договору була зазначена передача прав на здійснення управління будівництвом та будівництва житлового комплексу. Додатковою угодою № 2 від 01 жовтня 2005 року сторони внесли зміни до договору № 1, виклавши його у новій редакції. Згідно пункту 3.4. договору у редакції від 01 жовтня 2005 року Акціонерне товариство закритого типу "ДВК" має право передавати права та обов'язки по даному договору без письмової згоди Громадської організації "Кредитна спілка військовослужбовців України".

Позивач по третейській справі - Приватне підприємство "Будінвестмонтаж" звернувся до Харківського обласного постійно діючого третейського суду з позовною заявою до відповідача по третейській справі - Акціонерного товариства закритого типу "ДВК" з позовною заявою про визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за договором від 15 січня 2009 року, укладеним у письмовій формі, Акціонерне товариством закритого типу "ДВК" передало у власність Приватного підприємства "Будінвестмонтаж" об'єкт незавершеного будівництва - двосекційний житловий будинок з готовністю 26%, розташований за адресою: м. Київ, вул. Петра Дегтяренка, 22. Як зазначає позива, на виконання зазначеного договору сторони підписали акт приймання-передачі вказаного об'єкту. В подальшому у сторін виникли суперечки щодо тлумачення умов договору та правових наслідків, що виникли між сторонами внаслідок його укладення. Зокрема, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору та вважає, що Приватне підприємство "Будінвестмонтаж" набуло право власності на матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва, а не на об'єкт незавершеного будівництва як нерухомість в розумінні статті 331 Цивільного кодексу України. Позивач вважає, що він набув право власності саме на об'єкт незавершеного будівництва, однак внаслідок дій (бездіяльності) відповідача не може зареєструвати своє право в установленому законом порядку. Крім того 15 січня 2009 року позивач та відповідач уклали попередній договір, за умовами якого домовилися укласти у тримісячний термін основний договір передачі функцій (прав) замовника будівництва. Однак на пропозицію укласти основний договір відповідач не реагує, конкретних строків укладення не зазначає.

03 травня 2006 року Громадська організація "Кредитна спілка військовослужбовців України" (довіритель) видала Акціонерному товариству закритого типу "ДВК" (повіреному) безвідкличну довіреність, якою уповноважило останнього представляти інтереси в усіх без винятку органах державної влади та місцевого самоврядування, судах, установах, організаціях незалежно від форм власності з правом здійснювати всі необхідні дії щодо будівництва, спорудження, введення в експлуатацію та передачу у власність третім особам нерухомого майна, підпису правочинів (договорів, контрактів, актів, протоколів, тощо).

Позивач зазначає, що на момент укладення договору від 15 січня 2009 року про передачу об'єкта незавершеного будівництва право власності Акціонерного товариства закритого типу "ДВК" на об'єкт незавершеного будівництва в розумінні статті 331 Цивільного кодексу України зареєстроване не було, у зв'язку з чим цей об'єкт не є об'єктом нерухомості.

Згідно з договором № 1/09, укладеним між позивачем та відповідачем 02 березня 2009 року Акціонерне товариство закритого типу "ДВК" передало Приватному підприємству "Будінвестмонтаж" всі права та обов'язки замовника будівництва 1, 2 та 3 черг житлового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Петра Дегтяренка, 22.

Рішенням Харківського обласного постійно діючого третейського суду від 04 березня 2009 року (суддя Дунаєв Сергій Вадимович) по справі № 6/02-09 за позовом Приватного підприємства "Будінвестмонтаж", м. Київ до Акціонерного товариства закритого типу "ДВК", м. Київ було визнано за Приватним підприємством "Будінвестмонтаж" право власності на об'єкт будівництва - двосекційний шістнадцятиповерховий житловий будинок загальною площею 10786 кв.м. з кількістю квартир - 176, з готовністю 26%, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :78:053:0029 за адресою: м. Київ, вул. Петра Дегтяренка, 22 (перша черга будівництва).

Відповідно до частини 1 статті 122-1 Господарського процесуального кодексу України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до господарського суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Згідно зі статтею 122-4 Господарського процесуального кодексу України справа про оскарження рішення третейського суду розглядається суддею одноособово протягом одного місяця з дня надходження до господарського суду заяви про скасування рішення третейського суду. Про час і місце розгляду справи повідомляються особи, які беруть участь у справі. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.При розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду. Господарський суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 122-5 цього Кодексу.

Відповідно до статті 122-5 Господарського процесуального кодексу України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Згідно з частиною 3 статті 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про третейські суди" юридичні та (або) фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

За змістом статті 2 Закону України "Про третейські суди" третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Рішення третейського суду підлягає скасуванню, якщо воно прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Таким чином, якщо рішення прийнято третейським судом зі спору, предмет якого не передбачено третейською угодою, таке рішення підлягає скасуванню.

Рішення третейського суду підлягає скасуванню, якщо третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.і ця обставина є підставою для скасування рішення третейського суду, якщо третейський суд виніс рішення про права і обов'язки особи, яка: не є стороною третейської угоди; не є правонаступником сторони третейської угоди в розумінні статті 13 Закону України "Про третейські суди".

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема копії рішення Харківського обласного постійно діючого третейського суду від 04.03.2009 р. у третейській справі № 6/02-09 спір в цій третейській справі виник з укладеного між сторонами договору від 15.01.2009 р., укладенням якого позивач обґрунтовував свої вимоги про визнання права власності на спірне майно, а саме, як зазначав позивач в обґрунтування позову, йому на підставі цього договору було відповідачем передано у власність спірне майно.

Проте в матеріалах справи відсутня будь-яка угода сторін щодо вирішення Харківським обласним постійно діючим третейським судом спору, що виник із зазначеного договору від 15.01.2009 р.

В матеріалах справи відсутній зазначений договір чи його копія, що не дає можливості дослідити його на предмет наявності в ньому третейської оговорки про вирішення спорів, що виникли з цього Договору Харківським обласним постійно діючим третейським судом .

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.06.2016 р. було витребувано у Харківського обласного постійно діючого третейського суду третейську справу № 6/02-09.

Проте зазначена вимога не була виконана.

Отже матеріалами справи не підтверджується, що рішення третейського Харківського обласного постійно діючого третейського суду від 04.03.2009 р. у третейській справі № 6/02-09 прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою.

Окрім цього, зазначеним рішенням Харківського обласного постійно діючого третейського суду від 04 березня 2009 року по справі № 6/02-09 вирішено питання про права і обов'язки Житлово-будівельного кооперативу «Своє житло», який не брав участі у справі.

Як правильно зазначив господарський суд першої інстанції, відповідно до статуту Житлово-будівельного кооперативу "Своє житло", Житлово-будівельний кооператив "Своє житло" є юридичною особою, створеною фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об*єднались на основі їх майнових пайових внесків для участі у будівництві (відновлення та завершення будівництва), введення в експлуатацію житлового комплексу в Оболонському районі м. Києва по вул. Дегтяренко, 22, яке є предметом рішення третейського суду від 04 березня 2009 року та подальшого його експлуатації для спільної діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Статутною метою створення та діяльності Житлово-будівельного кооперативу "Своє житло" є забезпечення житлом постраждалих інвесторів та членів їх сімей, які проінвестували грошові кошти у будівництво житлового комплексу у Оболонському районі м. Києва по вул. Дегтяренко, 22 на підставі укладених ними з Кредитною спілкою "Кредитна спілка військовослужбовців України" та/або Акціонерним товариством закритого типу "ДВК" інвестиційних договорів (договір пайової участі у будівництво), шляхом об*єднання їх зусиль на захист своїх порушених прав та інтересів. Завданням і предметом діяльності Житлово-будівельного кооперативу "Своє житло" є: представлення та захист майнових інтересів та соціальних прав членів ЖБК - постраждалих інвесторів, які проінвестували кошти на будівництво житлового комплексу в Оболонському районі м. Києва по вул. Дегтяренко, 22, яке є предметом рішення третейського суду від 04 березня 2009 року у відносинах з фізичними та юридичними особами, в державних, громадських та інших підприємствах, установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в органах державної, місцевої влади, в тому числі в правоохоронних органах, в органах Державної податкової служби України, Державної виконавчої служби, в тому числі в судах загальної юрисдикції, адміністративних та господарських судах України.

З наведеного вбачається, що визнання рішенням Харківського обласного постійно діючого третейського суду від 04.03.2009 р. у третейській справі № 6/02-09 за Приватним підприємством «Будінвестмонтаж» права власності на об'єкт будівництва - двосекційний шістнадцятиповерховий житловий будинок загальною площею 10786 кв.м. з кількістю квартир - 176, з готовністю 26%, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :78:053:0029 за адресою: м. Київ, вул. Петра Дегтяренка, 22 (перша черга будівництва) безпосередньо впливає на визначені статутом Житлово-будівельного кооперативу "Своє житло" його права та обов'язки стосовно його членів - інвесторів зазначеного об'єкту будівництва, в тому числі щодо завершення будівництва і введення в експлуатацію об'єкта і забезпечення членів житлом за рахунок цього об'єкта.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви Житлово-будівельного кооперативу "Своє житло" про скасування рішення третейського суду від 04 березня 2009 року (вх. 976/16 від "28" березня 2016 р.) по третейській справі № 6/02-09 за позовом Приватного підприємства "Будінвестмонтаж", м. Київ до Акціонерного товариства закритого типу "ДВК", м. Київ про визнання права власності скасувати.

За таких обставин оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись п. 1 статті 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 26 квітня 2016 року у справі № 922/976/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 15.07.2016 р.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Медуниця О.Є.