ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 р. Справа № 923/559/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Горголь О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом відкритого акціонерного товариства "Херсонський бавовняний комбінат", м. Херсон

до приватного акціонерного товариства "Підприємство "Дружба", м. Херсон

про розірвання договору.

За участю представників сторін:

від позивача - представник ОСОБА_1, довіреність від 01.06.2016р.;

від відповідача - представник ОСОБА_2, довіреність від 01.01.2016р.; представник ОСОБА_3, довіреність від 01.01.2016р.

Відкрите акціонерне товариство "Херсонський бавовняний комбінат" звернулось до суду з позовом до приватного акціонерного товариства "Підприємство "Дружба", в якому просить розірвати договір оренди цілісного майнового комплексу стадіону "Старт" №153 від 02.02.1998р., укладений між відкритим акціонерним товариством "Херсонський бавовняний комбінат" і приватним акціонерним товариством "Підприємство "Дружба". Судові витрати по справі позивач просить суд покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на умови договору оренди цілісного майнового комплексу стадіону "Старт" №153 від 02.02.1998р., Постанову Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995р. "Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу" та положення ст.ст. 11, 626, 628, 651-653 ЦК України.

Ухвалою від 31.05.2016р. суд порушив провадження у справі та призначив розгляд справи на 21 червня 2016 року .

15 червня 2016 року відповідач у справі подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки відсутні законні підстави для розірвання договору, а тому позовні вимоги є необґрунтованими. Даний відзив з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи (а.с. 65-93).

Ухвалою від 21.06.2016р. суд відклав розгляд справи на 07.07.2016р. та зобов'язав позивача надати суду засвідчену копію Звіту про оцінку нежитлових будівель та споруд стадіону "Старт", що належать ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" за 2015 рік.

04 липня 2016 року позивач у справі подав до суду додаткові пояснення на відзив відповідача, а також надав копію Звіту про оцінку нежитлових будівель та споруд стадіону "Старт", що належать ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" за 2015 рік. Дані пояснення з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.07.2016р. надав суду для залучення до матеріалів справи письмове доповнення до відзиву на позовну заяву. Дане доповнення з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 07.07.2016р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.07.2016р. позовні вимоги не визнав та у задоволенні просив відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які містяться у відзиві на позовну заяву та доповненні до відзиву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 02 лютого 1998 року між відкритим акціонерним товариством "Херсонський бавовняний комбінат" (надалі - позивач або орендодавець) і приватним акціонерним товариством "Підприємство "Дружба" (надалі - відповідач або орендар) був укладений договір оренди цілісного майнового комплексу стадіону "Старт" №153 (надалі - договір).

Пунктом 1.1. розділу 1 договору сторони визначили предмет договору, відповідно до якого орендодавець на підставі дозволу ФДМ України від 06.06.1997р. №10/22-5473 "Про вирішення питання передачі в оренду стадіону "Старт" передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування цілісний майновий комплекс - стадіон "Старт" площею 4,8 га з усіма прилежними йому цільовими спортивними спорудами, що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. Миру, 20, який перебуває на балансі відкритого акціонерного товариства "Херсонський бавовняний комбінат" та входить до його Статутного Фонду. Склад та вартість майна, що передається в оренду визначити у відповідності з актом оцінки та передаточним балансом, складеним за станом на 01.10.1997р.

Відповідно до умов п.9.1. договору строк дії договору встановлено з моменту підписання його сторонами на термін 5 п'ять років.

Додатковою угодою від 11.01.2001р. сторони внесли зміни до п.9.1. договору, у зв'язку з чим продовжили строк його дії до 2017 року.

Звертаючись з позовом до суду про розірвання договору оренди, позивач посилається на ті обставини, що відповідно до оцінки майна ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат", яке за договором орендує відповідач, станом на 27.02.2015р. вартість нежитлових будівель та споруд стадіону "Старт", які розташовані за адресою: 73008, Херсонська область, м. Херсон, вул. Миру, буд. 20, становить 1349044,00 грн. А відтак і розмір орендної плати нежитлових будівель та споруд стадіону "Старт" не може бути нижчим 17987,25 грн./міс. Проте, вартість орендної плати на даний час становить 2447,87 грн./міс.

Позивач зазначає, що він неодноразово звертався до відповідача з вимогою щодо перегляду вартості орендної плати цілісного майнового комплексу стадіону "Старт" з врахуванням Постанови Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995р. "Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу".

Згідно листа №1 від 13.01.2016р. відповідач запропонував позивачу щомісячно сплачувати за користування орендованим майном 4800,00 грн. без урахування інфляції.

Зазначена пропозиція відповідача була озвучена на засіданні комітету кредиторів позивача, яке відбулося 22.03.2016р. Представником комітету кредиторів запропоновано розірвати договір № 153 від 02.02.1998р., укладений між ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" і ПАТ Підприємство "Дружба", зауваживши про значно занижену вартість орендної плати ПАТ Підприємство "Дружба" за майно. Протокольним рішенням № 22 від 22.03.2016р. керуючого санацією зобов'язано звернутися до господарського суду Херсонської області із заявою про розірвання договору оренди №153 від 02.02.1998р.

Маючи намір достроково розірвати договір оренди № 153 від 02.02.1998р. позивач, направив на адресу відповідача лист від 06.04.2016р. за вих. №02-04/755.

Пунктом 3.2. договору встановлено, що розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Отже, за твердженням позивача, відповідач, порушуючи умови п.3.2. договору безпідставно відмовляється змінити розмір орендної плати відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995р. "Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу", що в свою чергу завдає ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" збитки у виді упущеної вигоди у розмірі 15539,38 грн., що в свою чергу є істотним порушенням договірних зобов'язань, а тому відповідно до приписів ч.2 ст. 651 ЦК України є підстави для розірвання договору оренди.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, з огляду на наступне.

Предметом спору між сторонами є дострокове розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу стадіону "Старт" №153 від 02.02.1998р.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною третьою статті 291 Господарського кодексу (надалі - ГК) України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Статтею 783 ЦК України визначено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Крім підстав для дострокового розірвання договору найму на вимогу наймодавця, які визначені статтею 783 ЦК України, договір найму може бути достроково розірвано за рішенням суду за наявності загальних підстав, передбачених статтею 651 ЦК України, а саме, в разі істотного порушення договору наймачем та в інших випадках, установлених договором або законом.

Частиною третьою статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який регулює майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває у державній власності, встановлено, що договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України. При цьому, вказаною нормою, на відміну від ст. 783 ЦК України, не визначено вичерпний перелік договірних зобов'язань, порушення та невиконання яких тягне за собою розірвання договору оренди комунального майна на вимогу орендодавця.

Так, умовами п.9.4. договору встановлено, що договір може бути достроково розірваний за вимогою однієї із сторін, за рішенням Арбітражного суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

Інших підстав щодо розірвання договору, сторони у договорі не обумовили.

Отже, відповідно до умов п.9.4. договору, сторони чітко обумовили перелік підстав, при наявності яких договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін договору.

Підставою для розірвання договору оренди позивач визначає, як порушення відповідачем умови п.3.2. договору, оскільки відповідач безпідставно відмовляється змінити розмір орендної плати відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995р. "Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу", що в свою чергу завдає ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" збитки у виді упущеної вигоди у розмірі 15539,38 грн.

Пунктом 3.2. договору встановлено, що розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Суд вважає, що наведені позивачем підстави в обґрунтування позовних вимог, не є достатніми для розірвання договору, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що умови спірного договору не містять таких підстав для розірвання договору, як відмова орендаря змінити розмір орендної плати. Позивачем також і не зазначено жодну норму закону України, яка б надавала орендодавцю право на розірвання договору у разі відмови орендаря на вимогу орендодавця змінити розмір орендної плати.

Отже, укладаючи спірний договір, сторони не встановили, що істотним порушенням умов договору є невиконання орендарем п.3.2. договору, тобто відмова орендаря змінити розмір орендної плати.

Щодо завданих позивачу збитків у виді упущеної вигоди у розмірі 15539,38 грн., то позивач не позбавлений права на звернення до суду за захистом своїх прав, шляхом подання у загальному порядку позовної заяви про стягнення збитків.

Суд зазначає, що виходячи з принципу свободи договору, передбаченому статтями 3, 627 Цивільного кодексу України, лише сторони мають право визначити умови договору.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Дані правові положення повністю узгоджуються з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Суд також зазначає, що відповідачем умови договору виконуються у повному обсязі та належним чином, у тому числі і в частині сплати обумовленої орендної плати, жодних претензій зі сторони позивача щодо неналежного виконання відповідачем умов договору не надходило, що також і не заперечується позивачем.

За приписами частин 1 та 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними доказами факту істотного порушення відповідачем умов договору, а тому вимога про розірвання договору є необґрунтованою.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що за приписами частини 2 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України.

У статті 21 Закону зазначено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати також може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкту оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Отже, нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом.

В даному випадку позивач не позбавлений права захисту порушених прав, обравши при цьому правильний спосіб їх захисту.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підтверджені, а отже такі, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представників сторін про дату складення повного рішення.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 14.07.2016р.

Суддя С.В. Нікітенко