КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2016 р. Справа№ 910/1327/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Зеленіна В.О.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Полєжаєва К.О. (дов. від 11.01.2016 р.);

від відповідача 1: не з'явились

третя особа: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Фірми "Т.М.М."- товариства з обмеженою відповідальністю

на рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2016р.

у справі № 910/1327/16 (суддя: Отрош І.М.)

за позовом Фірми "Т.М.М."- товариства з обмеженою відповідальністю

до 1. Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві

2. Відділ Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві

про стягнення 13 888 грн. 07 коп.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення суми майнової шкоди у розмірі 13888,07 грн., завданої позивачу тим, що ВДВС було завдано йому збитків у зв'язку з несвоєчасним перерахуванням коштів, стягнутих з відповідача за наказом, виданим у справі №910/9567/13.

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.03.2016 р. у справі № 910/1327/16 у задоволенні позову фірми "Т.М.М." - товариства з обмеженою відповідальністю відмовлено повністю.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивачем всупереч ст.ст. 33-34 ГПК України не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні ст. 85 Закону України "Про виконавче провадження" неправомірності дій державного виконавця при виконанні рішенням господарського суду міста Києва від 08.05.2014 р. у справі № 910/9567/13.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач - фірма "Т.М.М." - товариство з обмеженою відповідальністю звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2016 р. по справі № 910/1327/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції не було досліджено в повному обсязі порушення встановлених строків для перерахування коштів стягувачу, що надійшли на депозитний рахунок Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві свідчить про протиправність дій та наявність вини з боку Відділу державної виконавчої Святошинського районного управління юстиції у місті Києві.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 було прийнято до провадження апеляційну скаргу Фірми "Т.М.М."- товариства з обмеженою відповідальністю та призначено справу до розгляду.

23.05.2016 року через відділ документального забезпечення суду від представника скаржника надійшли додаткові пояснення до Апеляційної скарги на рішення господарського суду.

В подальшому розгляд справи було відкладено.

У судове засідання 21.06.2016 року представники відповідача та третьої особи не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники були повідомлені належним чином (а.с.121,122,164).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008 р. № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представників відповідача та третьої особи, за наявними у справі доказами.

Представник позивача, у судовому засіданні, підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, рішенням господарського суду міста Києва від 10.12.2013 у справі № 910/9567/13, що залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 25.06.2014, було стягнуто з фірми "Т.М.М." - товариства з обмеженою відповідальністю на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ласка Лізинг" у зв'язку з невиконанням договору лізингу №1502/07/2008 від 17.07.2008 заборгованість у розмірі 460563,16 грн., пеню у розмірі 14223,82 грн., 3% річних у розмірі 12119,66 грн., судовий збір у розмірі 9738,12 грн.(а.с.52)

Крім того, постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2014 у справі № 910/9567/13, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 23.04.2014, замінено товариство з обмеженою відповідальністю "Ласка Лізинг" на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД".

08.05.2014 на виконання рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2013 у справі № 910/9567/13, яке набрало законної сили, було видано наказ.

Відповідно до довідки публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" від 26.01.2015 №16-13/2-205 та довідки бухгалтерії позивача з роздруківками судових рішень, поданими суду 03.03.2016, при виконанні наказу господарського суду міста Києва від 08.05.2014 № 910/9567/13 Відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві були примусово списані кошти з рахунку позивача, як з боржника за наказом, у загальній сумі 496644,76 грн. (дати валютування 10.06.2014 та 12.06.2014).(а.с.19)

Як вбачається з матеріалів справи, 18.08.2014 на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД", який є новим кредитором за договором лізингу №1502/07/2008 від 17.07.2008 (на підставі уступки права вимоги) та був замінений у справі № 910/9567/13 постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2014, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 23.04.2014, були зараховані кошти у рахунок сплати боргу згідно з наказом № 910/9567/13.

Обставина надходження коштів на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД" 18.08.2014 встановлено рішенням господарського суду міста Києва від 27.01.2015 у справі №910/23620/14, тому не потребує повторного доказування в силу ст. 35 ГПК України.(а.с.11)

Відповідно до рішення господарського суду міста Києва від 27.01.2015 у справі №910/23620/14 (а.с. 11-15), що залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2015, стягнуто з Фірми "Т.М.М." - Товариства з обмеженою відповідальністю на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД" 3% річних за період з 14.05.2013 по 18.08.2014 у розмірі 17488 грн. 78 коп., інфляційні втрати за період з 14.05.2013 по 18.08.2014 у розмірі 61514 грн. 84 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1827 грн. 00 коп.

Рішення господарського суду міста Києва від 27.01.2015 у справі №910/23620/14 яке набрало законної сили, 10.02.2015 р. було видано відповідний наказ, за яким ВДВС відкрило 24.02.2015 виконавче провадження № 46643495.(а.с.10).

Позивач звернувся з позовними вимогами на підставі того, що ВДВС було завдано йому збитків у зв'язку з несвоєчасним перерахуванням коштів, на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД" (18.08.2014), списаних з позивача ще 11.06.2014 за наказом, виданим у справі №910/9567/13, у зв'язку з чим у іншій справі №910/23620/14 було донараховано та стягнуто з позивача 3% річних та втрати від інфляції за період прострочення виконання.

При цьому позивач вважає, що у зв'язку з прийнятим судом рішенням належним виконанням зобов'язань було перерахування коштів саме через органи державної виконавчої служби, тому свої зобов'язання вважає виконаними у день списання з позивача та перерахування кошів відповідачу, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 13888,07 грн. майнової шкоди, завданої відповідачем як державним органом, що розрахована за період з 12.06.2014 по 18.08.2014 (період перебування грошових коштів на виконання рішення № 910/9567/13 на рахунку відповідача).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивачем всупереч ст.ст. 33-34 ГПК України не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні ст. 85 Закону України "Про виконавче провадження " неправомірності дій державного виконавця при виконанні рішенням господарського суду міста Києва від 27.01.2015 р. у справі № 910/23620/14.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями , діями чи бездіяльністю органів державної влади місцевого самоврядування , їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частиною другою статті 87 Закону України « Про виконавче провадження» - збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодування в порядку, встановленому законом.

Статтею 1166 ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Пунктом 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження є правопорушення, що включає в як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи,яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Вимогами ст. 85 Закону України "Про виконавче провадження" на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби або відмову від вчинення ними дій може бути подано скаргу до начальника відповідного органу державної виконавчої служби або до відповідного суду.

Позивачем належними та допустимими доказами, якими в даному випадку є рішення відповідного органу державної виконавчої служби або відповідне судове рішення, не доведений факт неправомірності дій чи бездіяльності відповідача 1, а відтак, фактично , не доведено наявність всіх необхідних елементів для притягнення органу державної виконавчої служби до відповідальності у вигляді стягнення шкоди, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Вищого господарського суду від 01.03.2011 року у справі №13/68-10.

Крім того, усупереч твердженням скаржника, належним виконанням зобов'язання було б відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 та 599 ЦК України перерахування позивачем коштів своєму кредитору у зобов'язаннях за договором лізингу № 1502/07/2008 від 17.07.2008 р., неналежне виконання яких встановлено рішенням господарського суду міста Києва від 10.12.2013 у справі № 910/9567/13.

За таких обставин, позивач не був зобов'язаний очікувати на настання стадії примусового виконання рішення та прострочувати і надалі строк виконання зобов'язань за договором лізингу № 1502/07/2008 від 17.07.2008 р. щодо сплати заборгованості, а міг самостійно перерахувати їх кредитору за договором.

Посилання скаржника на норми Закону України "Про виконавче провадження " судом відхиляються, оскільки указаний закон не є забороною та перешкодою виконати позивачу зобов'язання за договором лізингу № 1502/07/2008 від 17.07.2008р. щодо сплати, зокрема, 496 644 грн. 76 коп. заборгованості належним чином кредитору за договором, та повідомити про це державного виконавця, як про добровільне часткове виконання рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апелянтом не доведено належними та допустимим доказами протиправну поведінку державної виконавчої служи при виконанні рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2013 у справі № 910/9567/13.

Посилання апелянта на ст. 1191 ЦК України колегія суддів вважає безпідставними, оскільки стягнуті з позивача втрати від інфляції та 3% річних не є завданою ТОВ "Мега Торг ЛТД" шкодою, яку відшкодував позивач, а є у розумінні ст. 625 ЦК України компенсацією ТОВ "Мега Торг ЛТД" втрат від інфляції та відшкодування йому 3% річних за час, який ТОВ "Мега Торг ЛТД" не користувався належними йому грошовими коштами з вини позивача, який не виконував взяті за договором лізингу № 1502/07/2008 від 17.07.2008 р. зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 25.03.2016 року у справі № 910/1327/16, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фірми "Т.М.М." - товариства з обмеженою відповідальністю на рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2016 року у справі № 910/1327/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2016 року у справі № 910/1327/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/1327/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

В.О. Зеленін