ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.07.16 Справа № 904/3951/16

За позовом Державного підприємства "Центр науково-технічного супроводу дорожніх робіт та сертифікації дорожньої продукції", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Трест ДНІПРОДОРБУД", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 дов. № 25/17-464 від 05.07.16;

від відповідача: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Центр науково-технічного супроводу дорожніх робіт та сертифікації дорожньої продукції" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Трест Дніпродорбуд" про стягнення 186136, 28 грн. заборгованості, з яких 98659, 24 грн. основний борг, 80539, 21 грн. інфляційне збільшення та 6937, 83 грн. три відсотки річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором на надання науково-технічних послуг № 273/13 від 30.05.2013 в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 13.06.2016.

06.06.2016 через канцелярію Господарського суду Дніпропетровської області засобами факсимільного зв'язку від позивача надійшло клопотання від 03.06.2016 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, в якому він просить суд призначити розгляд справи № 904/3951/16 у режимі відеоконференції. У даному клопотанні позивач зазначає, що на даний не має технічної можливості прибути вчасно до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2016 у задоволенні клопотання Державного підприємства "Центр науково-технічного супроводу дорожніх робіт та сертифікації дорожньої продукції" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

10.06.2016 позивач надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою від 13.06.2016 розгляд справи було відкладено на 06.07.2016.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позовну заяву та інші витребуванні судом документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення цінних листів з ухвалами суду (арк. с. 38, 51).

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 06.07.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.05.2013 між Державним підприємством "Центр науково-технічного супроводу дорожніх робіт та сертифікації дорожньої продукції" (далі - позивач, виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Трест Дніпродорбуд" (далі - відповідач, замовник) було укладено договір на надання науково-технічних послуг № 273/13 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе виконання науково-технічної послуги, направленої на підвищення рівня якості продукції: "провести обстеження, проаналізувати стан виробництва 5 асфальтобетонних заводів та атестувати їх на відповідність продукції вимогам нормативної документації"

Приймання результатів наданих послуг за цим договором здійснюється відповідно до акту здачі-приймання (п. 1.3 договору).

Згідно з п. 2.1 договору ціна цього договору складається з вартості послуг з атестації, що становить 98659, 24 грн., у тому числі ПДВ 16443, 21 грн., згідно розрахунку вартості (додатки 2 і 3 до цього договору).

По наданню науково-технічних послуг за цим договором виконавець передає замовнику акт наданих послуг та комплект документів, зазначених у календарному плані (додаток 1 до даного договору) (п. 3.1 договору).

Пунктом 3.2 договору встановлено, що замовник зобов'язаний в строк до 5-ти банківських днів від дня одержання акта здачі-приймання послуг підписати та оплатити його або мотивувати відмову від прийняття наданих послуг. У випадку неаргументованої відмови замовника від прийняття наданих послуг про це вказується в акті здачі-приймання і він підписується виконавцем. У цьому випадку акт здачі-приймання послуг вважається підписаним обома сторонами, а надані послуги - прийнятими замовником.

На виконання умов договору, позивач надав, а відповідач прийняв послуги на загальну суму 98659, 24 грн., що підтверджується актами від 18.12.2013 на суму 96659, 24 грн. та від 08.01.2014 на суму 2000 грн., підписаними обома сторонами та скріпленими печатками підприємств.

Відповідач вартість наданих послуг не сплатив, у зв'язку з чим позивач звернувся до відповідача з претензією щодо сплати суми заборгованості за спірним договором (арк. с. 23-24). Дана претензія була залишена відповідачем без відповіді.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 98659, 24 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському суді відповідачем не заперечено факт отримання послуг за представленими актами та не надано доказів повної його оплати на суму 98659, 24 грн., а відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу підлягає задоволенню у повному обсязі у розмірі 98659, 24 грн.

За порушення відповідачем виконання грошового зобов'язання позивачем нараховано три відсотки річних за період з 26.12.2013 по 29.04.2016 у розмірі 6937, 83 грн. та інфляційні втрати за період грудень 2013 року - березень 2016 року у сумі 80539, 21 грн.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з рахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, а три відсотки річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

Відповідно до п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14 (далі Постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 14) індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд, перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат, задовольняє дану вимогу повністю у розмірі 80539, 21 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача трьох відсотків річних, господарський суд задовольняє дану вимогу частково у сумі 6935, 18 грн., оскільки позивачем при нарахуванні трьох відсотків річних не було враховано, що 2016 рік має 366 днів.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 2792 грн.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Трест Дніпродорбуд" (49044, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, буд. 35; ідентифікаційний код 03450005) на користь Державного підприємства "Центр науково-технічного супроводу дорожніх робіт та сертифікації дорожнього продукції" (03680, м. Київ, вул. Горького, 51; ідентифікаційний код 21476215) основний боргу у сумі 98659, 24 грн., три відсотки річних у розмірі 6935, 18 грн., інфляційні втрати у сумі 80539, 21 грн. та 2792 грн. витрат зі сплати судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 11.07.2016

Суддя ОСОБА_2