донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

13.07.2016 справа №24/25-908/5753/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
при секретарі судового засіданняОСОБА_4
за участю представників сторін
від позивача:ОСОБА_5 за довіреністю
від відповідача: від прокурора:ОСОБА_6 за довіреністю не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуДочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» м.Київ
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від про14.03.2016р. затвердження мирової угоди
по справі№24/25-908/5753/14 (суддя Азізбекян Т.А.)
за позовом:Дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» м.Київ
до відповідача: за участюПублічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» м.Горлівка, Донецька область Прокуратури Донецької області м. Маріуполь, Донецька область
простягнення 934 521 527,38грн. основного боргу, 76 750 888,70грн. пені, 24 499 384,13 інфляційних, 3% річних у розмірі 77 830 456,32грн.

В С Т А Н О В И В:

Дочірня компанія «Газ України» НАК «Нафтогаз України» м.Київ звернулась до господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» м.Горлівка, Донецька область про стягнення 934 521 527,38грн. основного боргу, 76 750 888,70грн. пені, 396 438 952,03грн. інфляційних та 34 227 550,90грн. 3% річних (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.06.2015р. у справі №24/25-908/5753/14 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» основний борг за поставлений природний газ в сумі 934 521 527,38грн., пеню в розмірі 76 750 888,70грн., інфляційні в розмірі 396 438 952,03грн., 3% річних в сумі 34 227 550,90грн. та 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 30.09.2015р. у справі №24/25-908/5753/14 позовні вимоги було задоволено частково та змінено рішення господарського суду Запорізької області від 16.06.2015р. в частині розміру стягнутої пені. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» основний борг за поставлений природний газ в сумі 934 521 527,38грн., пеню в розмірі 23 025 266,61грн., інфляційні в розмірі 396 438 952,03грн., 3% річних в сумі 34 227 550,90грн. В іншій частині позову відмовлено.

13.10.2015р. господарським судом Запорізької області від 13.10.2015р. у справі №24/25-908/5753/14 на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 16.06.2015р. та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 30.09.2015р. видано наказ про примусове виконання судового рішення.

Крім того, в матеріалах справи міститься Постанова відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 26.10.2015р. ВП №49131799.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.12.2015р. по справі №24/25-908/5753/14 касаційні скарги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» було задоволено частково. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 30.09.2015р. у справі №24/25-908/5753/14 в частині стягнення пені, інфляційних та 3% річних скасовано, в цій частині справу направлено на новий розгляд до Донецького апеляційного господарського суду.

Ухвалою від 14.03.2016р. господарським судом Запорізької області затверджено Мирову угоду від 16.09.2015р. у справі №24/25-908/5753/14 укладену між Публічним акціонерним товариством «Концерн Стирол» та Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», згідно якої відповідачем була визнана заборгованість в розмірі 934 521 527,38грн., суми витрат по оплаті державного мита в розмірі 73 080,00грн., та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в розмірі 236,00грн. та погоджено порядок і строк її погашення.

Вважаючи ухвалу господарського суду Запорізької області від 14.03.2016р. у справі №24/25-908/5753/14 такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звернулась до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила змінити вказану ухвалу, доповнивши резолютивну частину останньої строком предявлення цієї ухвали до виконання та визначити хто є стягувачем та боржником.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що крім того, в порушення ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» ухвалу не скріплено гербовою печаткою.

Також, позивач посилається на те, що приймаючи ухвалу про затвердження мирової угоди з невідповідністю вимогам до виконавчого документу, господарський суд Запорізької області унеможливив реалізацію прав та законних інтересів стягувача, спрямовану на повне примусове виконання цієї ухвали.

Представник позивача у судове засідання прибув, надав доповнення до апеляційної скарги, в яких просив оскаржувану ухвалу скасувати, як таку, що не є виконавчим документом. Остаточні вимоги апеляційної скарги, відповідно до ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, визначити не зміг, посилаючись на неуповноваженість.

Представник відповідача у судове засідання прибув, надав відзив, проти доводів апеляційної скарги в частині внесення змін до ухвали господарського суду Запорізької області від 14.03.2016р. про затвердження мирової угоди не заперечував, просив відмовити у задоволенні вимог апелянта про покладення на відповідача судових витрат за подання апеляційної скарги та проти вимоги про скасування оскаржуваної ухвали.

Прокурор у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, проте про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представники сторін проти розгляду справи за відсутністю прокурора не заперечували.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги встановленого ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101, 103, 106 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційні скарги, заслухавши у судовому засіданні повноважних представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.10.2015р. на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 16.06.2015р. та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 30.09.2015р. видано наказ про стягнення суми основного боргу за поставлений природний газ в сумі 934 521 527грн.38коп., пені в розмірі 23 025 266грн.61коп., інфляційних витрат в розмірі 396 438 952грн.03коп., 3% річних в сумі 34 227 550грн.90коп. та 73 080грн.00коп. судового збору, який предявлений до виконання (Постанова відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 26.10.2015р. ВП №49131799).

Згідно зі ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 4 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України мирова угода, укладена сторонами у процесі виконання судового рішення, подається на затвердження господарського суду, який прийняв відповідне судове рішення. Про затвердження мирової угоди господарський суд виносить ухвалу.

Ухвалою від 14.03.2016р. затверджено Мирову угоду від 16.09.2015р. у справі №24/25-908/5753/14 укладену між Публічним акціонерним товариством «Концерн Стирол» та Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», згідно якої відповідачем була визнана заборгованість в розмірі 934 521 527,38грн. основного боргу, суми витрат по оплаті державного мита в розмірі 73 080,00грн. та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в розмірі 236,00грн.

Умовами мирової угоди передбачено добровільне виконання зобовязань перед ДК «Газ України» в обсязі заборгованості, яка добровільно визнається боржником, на умовах розстрочення рівними частинами на строк від 14 до 120 місяців починаючи з місяця, що слідує за місяцем закінчення антитерористичної операції, що проводиться у звязку з подіями в окремих районах Донецької та Луганської областей, що підтверджується щокварталу на запит будь-якої із сторін мирової угоди уповноваженими державою органами. При цьому місяцем, в якому завершиться антитерористична операція, вважається місяць, в якому набере чинності нормативно-правовий акт про завершення антитерористичної операції.

Крім того, сторони погодили, що Публічне акціонерне товариство «Концерн Стирол» м.Горлівка, Донецька область зобовязується сплатити на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» рівними частинами впродовж двадцяти трьох місяців по 38 941 451,81грн. щомісячно, а в двадцять четвертому місяці 38 941 451,75грн., починаючи з місяця, що слідує за місяцем закінчення антитерористичної операції, що проводиться у звязку з подіями в окремих районах Донецької та Луганської області (п. 4 Мирової угоди).

Пунктом 7 зазначено, що зобовязання зі сплати платежів вважаються виконаними в повному обсязі за умови надходження на рахунок Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» грошових коштів у сумі, що встановлена п. 4 Мирової угоди.

Суд визначив, що ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та є виконавчим документом відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

В своїй апеляційній скарзі позивач посилається на невідповідність ухвали приписам Закону України «Про виконавче провадження», а саме: 1) зазначена ухвала скріплена печаткою канцелярії господарського суду Запорізької області, а не гербовою; 2) судом не було зазначено строк предявлення ухвали про затвердження мирової угоди, як виконавчого документа, до виконання; 3) не зазначено хто саме є стягувачем та боржником згідно цієї ухвали, як виконавчого документа.

Також, позивач зазначає про те, що приймаючи ухвалу про затвердження мирової угоди з невідповідністю вимогам до виконавчого документу, господарський суд Запорізької області унеможливив реалізацію прав та законних інтересів стягувача, спрямовану на повне примусове виконання цієї ухвали, тому вважає, що ухвала господарського суду Запорізької області від 14.03.2016р. у справі №24/25-908/5753/14 підлягає скасуванню як така, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на наведене, остаточно позивач просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 14.03.2016р. у справі №24/25-908/5753/14.

У п. 7.9 постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012р. роз'яснено, що ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» і як виконавчий документ повинна містити у своїй резолютивній частині не лише вказівку про затвердження мирової угоди, а й інші передбачені законодавством (статтею 86 ГПК та статтею 18 названого Закону) ознаки та відомості, зокрема, щодо умов, розміру і строків виконання зобов'язань сторін тощо. За недодержання відповідних вимог ухвала про затвердження мирової угоди не може вважатися виконавчим документом, що підлягає виконанню державною виконавчою службою.

За приписами ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Ухвали господарських судів є виконавчими документами та підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені вимоги до виконавчого документа, згідно яких в останньому зазначається: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Крім того, виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Здійснивши аналіз ухвали господарського суду Запорізької області від 14.03.2016р. про затвердження Мирової угоди від 16.09.2015р. у справі №24/25-908/5753/14, колегія суддів зазначає наступне.

Як визначено вище, згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Відповідно до положень п. 1.6.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України №28 від 20.02.2013р., гербова печатка суду використовується у випадках передбачених законодавством, а саме, зокрема, для засвідчення виконавчих документів суду.

Разом з тим, у судовому засіданні позивач не надав для огляду оригінал отриманої ухвали, що позбавляє суд зробити висновок щодо правомірності зазначеного доводу апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Частиною 3 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України визначено, що оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Крім того, пунктом 6 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначається, зокрема, строк предявлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з п. 9 Мирової угоди строк предявлення ухвали про затвердження цієї мирової угоди до виконання: протягом тридцяти шести місяців, починаючи з місяця, що слідує за місяцем в якому набере чинності нормативно-правовий акт про завершення антитерористичної операції.

Отже, суд погодив умову щодо строку предявлення ухвали про затвердження мирової угоди, визначену сторонами, та не врахував, що зазначений строк визначено Законом і зміні за відповідних обставин не підлягає.

Таким чином, суд на власний розсуд визначив строк предявлення ухвали до виконання як виконавчого документа, що позбавляє її такого статусу.

Крім того, всупереч п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» суд не визначив позивача та відповідача як стягувача та боржника.

Таким чином, виходячи з приписів п.2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» за недодержання відповідних вимог ухвала про затвердження мирової угоди не може вважатися виконавчим документом, що підлягає виконанню державною виконавчою службою.

З постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012р. вбачається, що у разі, якщо ухвала про затвердження мирової угоди не відповідає вимогам, встановленим для виконавчих документів (стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження»), державним виконавцем з цих підстав може бути відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Внесення в подальшому змін чи доповнень до укладеної й затвердженої судом мирової угоди чинним законодавством не передбачено, оскільки мирову угоду не можна розглядати як договір у цивільно-правовому розумінні, так як порядок її укладення та затвердження регламентовано відповідними положеннями Господарського процесуального кодексу України (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 20.01.2009р. у справі №24/489).

Таким чином, оскільки апеляційний господарський суд позбавлений можливості вносити будь-які зміни до ухвали господарського суду Запорізької області від 14.03.2016р. про затвердження Мирової угоди від 16.09.2015р. у справі №24/25-908/5753/14, тому зазначена ухвала підлягає скасуванню, як така, що не відповідає вимогам, встановленим для виконавчих документів, а заява Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» про затвердження мирової угоди по справі №24/25-908/5753/14 задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з приписів ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку, що ухвала господарського суду Запорізької області від 14.03.2016р. про затвердження Мирової угоди від 16.09.2015р. у справі №24/25-908/5753/14 підлягає скасуванню, апеляційна скарга задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на обидві сторони пропорційно, оскільки спір виник внаслідок дій обох сторін щодо погодження та надання суду для затвердження мирової угоди.

Керуючись статтями 25, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» м. Київ на ухвалу господарського суду Запорізької області від 14.03.2016р. у справі №24/25-908/5753/14 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 14.03.2016р. у справі №24/25-908/5753/14 - скасувати.

Заяву Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» про затвердження мирової угоди від 16.09.2015р. по справі №24/25-908/5753/14 залишити без задоволення.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Концерн Стирол (84610, Донецька область, м. Горлівка, вул. Горлівської дивізії, буд. 10; 01601, м. Київ, вул.. Мечникова, 2-А, (БЦ «Парус» 30-й поверх) ) на користь Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ) 689,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В. Ломовцева

Судді: Т.Д. Геза

ОСОБА_3

Надруковано 6 прим.:

1прим.-Позивачу;

1прим.-Відповідачу;

1прим. Прокурору;

1прим.-У справу;

1прим.-ДАГС;

1прим.-ГСЗО.