КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2016 р. Справа№ 910/4116/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Гончарова С.А.

при секретарі судового засідання: Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача: Жигальська Ю.Ю. - представник за довіреністю № ГН-22-Ю/2016 від 04.01.2016;

від відповідача: не зявились;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2016

у справі № 910/4116/16 (суддя - Сівакова В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна"

про стягнення 2 756,70 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (надалі - відповідач) про стягнення 2 756,70 грн. виплаченого страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 1-04 від 05.02.2014 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування автомобіля марки MG 6 Hatchback, державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки ЗАЗ, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, яким скоєно ДТП, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/8794399), а тому позивач вказує, що обов'язок із відшкодування збитків покладається на відповідача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 у позові відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 апеляційну скаргу у даній справі було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 05.07.2016.

У зв'язку з перебуванням 05.07.2016 судді Майданевича А.Г. у первинному кваліфікаційному оцінюванні суддів, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.07.2016, для розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 у справі № 910/4116/16 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Гаврилюк О.М., Гончаров С.А., вказана судова колегія прийняла до свого провадження та розглянула апеляційну скаргу у даній справі.

В судовому засіданні 05.07.2016 представник позивача апеляційну скаргу у даній справі підтримала, просила її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Окрім цього, в судовому засіданні подала клопотання про долучення документів до матеріалів справи, зокрема, копію звіту про оцінку КТЗ № 15/1/40/623043 від 04.02.2015, вказані документи приймаються, а також реєстраційні документи суб'єкта оціночної діяльності, оскільки в матеріалах справи вже наявні копії останніх (а.с. 75-80).

Представник відповідача в судове засідання 05.07.2016 не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення 06.06.2016 ухвали Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2016. Жодних клопотань або заяв із зазначенням причин неявки, що не залежать від його волі, до суду не надійшло.

Враховуючи те, що явка представників учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, розглянувши доводи апеляційної скарги, оглянувши оригінали документів, пов'язаних з предметом спору, заслухавши пояснення представника позивача, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно було з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05.02.2014 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" (страховик) з однієї сторони та ОСОБА_4 (страхувальник) з другої сторони - був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу № 1-04 (надалі - договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом "MG 6 Hatchback" (д.н. НОМЕР_1) (надалі - застрахований ТЗ).

Згідно частини шістнадцятої ст. 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Так, із постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2014 у справі № 203/5916/14-п вбачається, що ОСОБА_3 02.09.2014 о 17 годині 40 хвилин, керуючи транспортним засобом ЗАЗ, державний номер НОМЕР_2 рухався по вул. Артема у м. Дніпропетровську, де в районі будинку № 2, заливши всій транспортний засіб та не вживши всіх заходів щоб не допустити його самовільного руху, внаслідок чого автомобіль розпочав самовільний рух та скоїв наїзд на стоячий автомобіль MG 6 Hatchback, державний номер НОМЕР_1. Своїми діями ОСОБА_3, порушив п. 15.12 Правил дорожнього руху, спричинивши пошкодження зазначеним транспортним засобом.

Даною постановою ОСОБА_3 визнано винним за вчинене правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, зокрема, з довідки Моторно (транспортного) страхового бюро України № 7/2-28/7596 від 18.03.2016, що цивільна-правова відповідальність ОСОБА_3 (винної особи) - водія транспортного засобу марки "ЗАЗ" (д.н. НОМЕР_2) була застрахована у ПрАТ "АСК "Інго Україна", що підтверджується полісом № АС/8794399 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 41) та не заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Таким чином, у зв'язку з укладенням полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АС/8794399, відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати завдану шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації ОСОБА_3, транспортного засобу "ЗАЗ" (д.н. НОМЕР_2). Судом встановлено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну згідно положень полісу становить 50000,00 грн.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль марки MG 6 Hatchback, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Пошкоджений застрахований ТЗ ОСОБА_6 (страхувальником) у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (страховик) на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 1-04 від 05.02.2014 (а.с. 17-22).

Відповідно до звіту № 623043 від 17.09.2014 розмір збитків внаслідок пошкодження транспортного засобу MG 6 Hatchback, державний номер НОМЕР_1 складає 3 267,42 грн.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рахунку-фактури № АМ11604 від 03.09.2014, виставленого ТОВ «Фірма «Алмах Мотор, Лтд», до якого звернувся страхувальник - ОСОБА_6, вартість відновлювального ремонту, пошкодженого при ДТП автомобіля марки MG 6 Hatchback, державний номер НОМЕР_1 складає 3 267,42 грн.

Місцевим господарським судом було вірно з'ясовано, що позивачем було складено страховий акт № 3822-02 від 19.09.2014, згідно якого подію визнано страховою та вирішено виплатити страхове відшкодування в розмірі 3 267,42 грн.

На виконання вимог договору страхування, 22.09.2014 позивач сплатив на користь ТОВ «Фірма «Алмах Мотор, Лтд» вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля у розмірі 3 267,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10705.

29.09.2014 між ТОВ «Фірма «Алмах Мотор, Лтд» (виконавець) та ОСОБА_6 (замовник) складено акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), відповідно до якого останнім прийнято проведені ремонті роботи автомобіля MG 6 Hatchback, державний номер НОМЕР_1 на суму 3 267,42 грн.

29.10.2014 позивачем складено доповнення № 1 до страхового акту № 3822-02 від 19.09.2014 про виплату страхового відшкодування в сумі 2 756,70 грн.

Згідно з платіжним дорученням № 12293 від 30.10.2014 позивач перерахував кошти в сумі 2 756,70 грн. на р/р ПП ОСОБА_7 (згідно заяви страхувальника від 17.10.2014).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вважає, що до нього перейшло право вимоги щодо виплаченого страхового відшкодування в розмірі 2 756,70 грн.

Так, 17.10.2014 між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7 та страхувальником ОСОБА_4 складено акт про виконання ремонтних робіт № 8-2014 автомобіля MG 6 Hatchback, державний номер НОМЕР_1 на суму 2 756,70 грн.

17.10.2014 страхувальник ОСОБА_6 звернувся до позивача із заявою про доплату страхового відшкодування за подією, що сталась 02.09.2014, у зв'язку з прихованим пошкодженням передньої правої фари згідно рахунку № 116 від 17.10.2014.

Відповідно до п. 16.1.2 договору № 1-04 від 05.02.2014 страхове відшкодування виплачується тільки після того, як повністю будуть встановлені причини та розмір збитку, страхове відшкодування може бути виплачене частинами у декілька етапів, якщо у страховика є на те обґрунтовані причини. У цьому разі наступні виплати страхового відшкодування здійснюються на підставі доповнень до страхового акту.

У доповненні № 1 від 29.09.2014 до страхового акту № 3822-02 від 19.09.2014 зазначено, що кваліфікація події як страховий випадок здійснювалась на підставі звіту ПАТ «СК «ВУСО» № 623043 від 17.09.2014 і договору № 1-04 від 05.02.2014 та прийнято рішення, що виплаті підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 6 024,12 грн., проте враховуючи раніше здійснену оплату в сумі 3 267,42 грн. - виплаті підлягає сума в розмірі 2 756,70 грн.

Однак, сума страхового відшкодування відповідно до зазначеного звіту № 623043 від 17.09.2014 складає лише 3 267,42 грн.

Разом з цим, позивачем акту, за участю позивача та страхувальника, який би свідчив про факт здійснення огляду та фіксації прихованого пошкодження передньої правої фари автомобіля MG 6 Hatchback (державний номер НОМЕР_1) не подано.

При цьому, з поданого позивачем акту виконаних робіт № 8-2014 від 17.10.2014 взагалі не вбачається, які саме ремонті роботи були проведені по відновленню автомобіля MG 6 Hatchback, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 29), що унеможливлює здійснення перевірки судом фактично наданого обсягу робіт з ремонту застрахованого ТЗ. А тому в задоволенні позовних вимог було правомірно відмовлено судом першої інстанції.

Разом з цим, судом апеляційної інстанції не приймаються доводи апелянта про те, що стягнення страхового відшкодування повинно відбуватись на підставі звіту № 15/1/40/623043 від 04.02.2015. Дане твердження апелянта судом апеляційної інстанції не враховується з урахуванням позиції Верховного Суду України, зазначеної в постанові від 15.04.2015 у справі 910/7163/14 (яка відповідно до ст. 111-28 ГПК України є обов`язковою для судів при застосуванні таких норм права). Відповідно до якої Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Таким чином, в матеріалах даної справи відсутні докази, що підтверджують обсяги виконаних робіт з ремонту застрахованого ТЗ, тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення в суді апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних доказів в обґрунтування своїх вимог, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції також покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 у справі № 910/4116/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 у справі № 910/4116/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/4116/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у встановленому чинним законодавством порядку.

Повний текст постанови складено 08.07.2016.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді О.М. Гаврилюк

С.А. Гончаров