ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2016р. Справа№ 914/1192/16

Господарський суд Львівської області в складі судді Петрашко М.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Керівника Львівської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Управління капітального будівництва Львівської обласної державної адміністрації, м.Львів

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Львівдах, м.Новояворівськ Львівської області

про стягнення 3 732 768,74 грн.

За участю представників сторін:

від прокуратури ОСОБА_2 прокурор;

від позивача ОСОБА_3 начальник управління капітального будівництва Львівської обласної державної адміністрації ;

від відповідача ОСОБА_4 представник (довіреність б/н від 14.06.2016р.). ОСОБА_5 представник (довіреність б/н від 14.06.2016р.).

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Керівника Львівської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Управління капітального будівництва Львівської обласної державної адміністрації до відповідача ОСОБА_1 підприємства Львівдах про стягнення 3 732 768,74 грн., з яких 2 777 185,97 грн. сума невикористаного авансу, 363 926,74 грн. пеня, 24 813,19 грн. 3% річних та 566 842,84 грн. сума зменшення вартості виконаних робіт.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду.

Представник прокуратури подав клопотання (вх.№29928/16 від 14.07.2016р.) про призначення колегіального розгляду справи у звязку з її складністю.

Представники прокуратури та позивача позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав зазначених у відзиві (вх.№28523/16) на позовну заяву.

Розглянувши клопотання про призначення колегіального розгляду справи, суд дійшов висновку відмовити у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 46 Господарського процесуального кодексу України будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

В даному випадку суд не вбачає обставин, які б свідчили про те, що справа є складною та потребує додаткового дослідження, а в матеріалах справи міститься достатньо доказів для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представників прокуратури, позивача та відповідача, суд,-

встановив:

20.11.2015р. між Управлінням капітального будівництва Львівської обласної державної адміністрації (надалі замовник) та ОСОБА_1 підприємством Львівдах (надалі генпідрядник) укладено договір №33 про закупівлю робіт за державні кошти, відповідно до умов якого генпідрядник зобовязується відповідно до проектної документації та умов договору на свій ризик, власними і залученими силами і способами виконати роботи по обєкту «Будівництво загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів на 360 учнівських місць в с.Нижня Яблунька, Турківського району Львівської області. Коригування», а замовник зобовязується прийняти і оплатити такі роботи.

Пунктом 1.4. договору передбачено, що склад та обсяги робіт можуть бути переглянуті в процесі виконання робіт у разі внесення змін до проектної документації в порядку, зазначеному у п.53 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005р. №668 (надалі Загальні умови) з врахуванням вимог чинного законодавства про закупівлю товарів і послуг за державні кошти.

Відповідно до п.3.1. договору договірна ціна робіт визначається відповідно до вимог нормативних документів у сфері ціноутворення у будівництві, на основі ПКД, дорівнює пропозиції конкурсних торгів генпідрядника і становить всього 35 735 546,64 грн. В тому числі договірна ціна на 2015р. 10 273 723,57 грн.

Згідно із п.4.1. договору розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після предявлення генпідрядником рахунка на оплату робіт (надалі рахунок) та після підписання сторонами акта приймання виконаних робіт, або попередньої оплати, яка здійснюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014р. №117.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що замовник може передбачити попередню оплату шляхом підписання відповідної додаткової угоди до договору про закупівлю (у разі якщо це передбачено пропозицією учасника торгів). Генпідрядник зобовязується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу та підтвердити використання актом приймання виконаних робіт. По закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику. Отримані кошти в 2015р. слід використати до 20 грудня 2015р.

Відповідно до п.4.4. зобовязання сторін щодо фінансування визначаються положенням Загальних умов та угодженого сторонами плану (графіка) фінансування будівництва (додаток №3).

Згідно додаткової угоди №1 від 20.11.2015р. до договору №33 від 20.11.2015р. про закупівлю робіт за державні кошти, «керуючись п.п.4.1., 4.3. договору №33 від 20.11.2015р., постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 №117 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» та постановою КМУ №1764 від 27.12.2001р. «Про затвердження порядку державного фінансування капітального будівництва», замовник перераховує підряднику аванс для придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів, обладнання в розмірі, що не перевищує 30% від річного обсягу фінансування

Відповідно до п.1.3. Додаткової угоди № 1 від 20.11.2015р., розмір авансового внеску становить 3 082 117,07 грн.

Додатковою угодою №2/15 від 21.12.2015р. внесено зміни до п.4.3. договору та викладено останній в наступній редакції: «Замовник може передбачити попередню оплату шляхом підписання відповідної додаткової угоди до договору про закупівлю (у разі якщо це передбачено пропозицією учасника торгів). Генпідрядник зобов'язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом 3 місяців після одержання авансу та підтвердити використання актом приймання виконаних робіт. По закінченню тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику. Отримані кошти в 2015 році використати до 30 грудня 2015 року».

Відповідно до п.2.3. додаткової угоди № 2/15 від 21.12.2015р. термін дії даної додаткової угоди до 31.12.2015р. або до повного виконання.

У 2015р. на виконання договору № 33 від 20.11.2015р. про закупівлю робіт за державні кошти позивачем перераховано на рахунок відповідача грошові кошти на загальну суму - 10 273 723, 57 грн.:

2 679 092,65 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №9 від 03.12.2015р., призначення платежу аванс;

256 117,07 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №4 від 14.12.2015р., призначення платежу аванс;

3 361 903,97 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №7 від 18.12.2015р., призначення платежу за виконані роботи згідно акта № 1 від 18.12.2015р.;

2 271 655,74 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №18 від 25.12.2015р., призначення платежу за виконані роботи згідно акта 2 від 25.12.2015р.;

1 107 347,64 грн., що підтверджується копією платіжного доручекня №19 від 25.12.2015р., призначення платежу за виконані роботи згідно акта № 1 25.12.2015р.;

365 479,95 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №25 від 28.12.2015р., призначення платежу за виконані роботи згідно акта № 4 від 25.12.2015р.;

232 126,55 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №23 від 28.12.2015р., призначення платежу за виконані роботи згідно акта № 3 від 28.12.2015р.

Як вбачається з вищенаведеного, платіжні доручення №9 та №4 від 03.12.2015 року та 14.12.2015 року відповідно на загальну суму 2 935 209, 72 грн. це авансовий платіж.

Позивач стверджує, що в порушення умов договору відповідачем не підтверджено використання та не повернуто аванс в сумі 2 777 185,97 грн.

Згідно із п.7.2.1.1. за порушення строків використання авансу генпідрядник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від всієї вартості невикористаного авансу за весь час прострочення.

Отже, керуючись п.7.2.1.1. договору позивачем нараховано відповідачу 363 926,74 грн. пені. Також керуючись ст.625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 24 813,19 грн. 3% річних.

Крім того, позивач у позовній заяві зазначив, що у провадженні Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000480 від 12.02.2016р. за фактом привласнення бюджетних коштів шляхом внесення недостовірних даних в акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, КБ-3. В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, постановою слідчого призначено будівельно-технічну експертизу.

Відповідно до п.п.3, 4 копії висновку будівельно-технічної експертизи №03/16 від 25.03.2016р., встановлено, що вартість фактично виконаних будівельних робіт на час проведення експертизи не відповідає вартості робіт, що увійшли у акт виконаних будівельних робіт №5 за січень 2016р., у акти № 6, 7, 8 за лютий 2016р. підрядника ПП «Львівдах» по будівництву загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. на 360 учнівських місць в с.Нижня Яблунька, Турківського району Львівської області.

Як зазначено у висновку, невідповідність полягає у тому, що станом на час проведення огляду об'єкта дослідження експертом зафіксована наявність фактично не виконаних будівельно-монтажних робіт підрядником ПП «Львівдах». Проте дані роботи увійшли у акти №5 за січень 2016р., у акти №6- 8 за лютий 2016р. У висновку також зазначено, що завищення вартості робіт становить 566 843,00 грн.

Листом № 39 від 19.04.2016р. відповідач, як зазначено у вказаному листі, повторно направив Управлінню капітального будівництва Львівської обласної державної адміністрації пакет документів на відзвітування отриманих авансів щодо виконання робіт згідно договору №33 про закупівлю робіт за державні кошти від 20.11.2015р. за загальну суму 2 777 185,97 грн. в тому числі: акт № 6 на суму 1 574 889,77 грн.; акт № 2 вартості устаткування на суму 27 589,30 грн.; акт № 7 на суму 408 046,28 грн.; акт № 3 вартості устаткування на суму 79520,36 грн.; акт № 8 на суму 500 182,02 грн.; акт № 4 вартості устаткування на суму 28 241,94 грн.; акт № 8/1 на суму 158 716,30 грн.

Посилаючись на ч.1. ст. 852 ЦК України та ч.1 ст. 853 ЦК України які визначають права замовника у разі порушення підрядником договору підряду та обов'язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником, позивач зазначив, що акти приймання виконаних робіт №5 за січень, №6, 7, 8 за лютий з довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат одержано Управлінням капітального будівництва ЛОДА 26.02.2016р., того ж дня оригінали вказаних актів вилучено у ході досудового розслідування за ухвалою суду та призначено експертизу. А тому, роботи позивачем прийняті не були, а відтак, він не позбавлений права заявити про виявлені недоліки, а саме фактичне невиконання робіт, які увійшли до актів виконаних робіт №5 за січень 2016 та №6, 7, 8 за лютий 2016.

Як зазначає позивач, у звязку з включенням фактично не виконаних робіт до вказаних актів, відповідачем фактично завищено вартість проведених робіт, а тому позивач має право відповідного зменшення плати за роботу на суму виявлених недоліків.

З врахуванням наведеного вище, позивач також заявив позовну вимогу про стягнення 566 842,84 грн. суми зменшення вартості виконаних робіт.

Таким чином, позивач звернувся до господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача 3 732 768,74 грн., з яких 2 777 185,97 грн. сума невикористаного авансу, 363 926,74 грн. пені, 24 813,19 грн. 3% річних та 566 842,84 грн. сума зменшення вартості виконаних робіт.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представників прокуратури, позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що частково слід припинити провадження у справі та частково відмовити у задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається із матеріалів справи, 20.11.2015р. між сторонами укладено договір №33 про закупівлю робіт за державні кошти, відповідно до умов якого відповідач зобовязується відповідно до проектної документації та умов договору на свій ризик, власними і залученими силами і способами виконати роботи по обєкту «Будівництво загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів на 360 учнівських місць в с.Нижня Яблунька, Турківського району Львівської області. Коригування», а позивач зобовязується прийняти і оплатити такі роботи.

Позивачем на виконання умов договору було перераховано відповідачу аванс в розмірі 2 935 209,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням №9 від 03.12.2015р. на суму 2 679 092,65 грн. (призначення платежу аванс) та платіжним дорученням №4 від 14.12.2015р. (призначення платежу аванс).

Позивач стверджує у позовній заяві, що відповідачем не підтверджено використання авансу у сумі 2 777 185,97 грн. та вимагає його повернути.

Як зазначалось вище, п.4.3. договору, у редакції додаткової угоди №2/15 від 21.12.2015р., замовник може передбачити попередню оплату шляхом підписання відповідної додаткової угоди до договору про закупівлю (у разі якщо це передбачено пропозицією учасника торгів). Генпідрядник зобов'язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу та підтвердити використання актом приймання виконаних робіт. По закінченню тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику. Отримані кошти в 2015 році використати до 30 грудня 2015 року».

Відповідно до п. 19 Постанови КМУ № 1764 від 27.12.2001 року «Про затвердження Порядку державного фінансування капітального будівництва» замовник перераховує підряднику аванс, якщо це передбачено договором (контрактом). Розмір авансу не може перевищувати 30 відсотків вартості річного обсягу робіт. Підрядник зобов'язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу. По закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику.

У відповідності до ч.1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 251 ЦК України).

Згідно ч.3 ст.254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку

Як стверджує відповідач та не заперечує позивач у позовній заяві, акти приймання виконаних будівельних робіт були надіслані позивачу для підпису у лютому 2016р. Відповідач стверджує, що у звязку із тим, що позивачем акти не були підписані, відповідач повторно надіслав на адресу Управління капітального будівництва Львівської обласної державної адміністрації пакет документів на відзвітування отриманих авансів щодо виконання робіт, що підтверджується листом № 39 від 19.04.2016р. Докази відправлення долучені до матеріалів справи.

Враховуючи те, що аванс був наданий відповідачу у грудні 2015р., то беручи до уваги положення ч.3 ст.254 ЦК України, п.4.3. договору та п. 19 Постанови КМУ № 1764 від 27.12.2001 року «Про затвердження Порядку державного фінансування капітального будівництва» аванс мав бути використаний до кінця березня 2016р.

Позовна заява до господарського суду Львівської області була подана 29.04.2016р. У

процесі розгляду справи, відповідачем було подано підписані 17.05.2016р. обома сторонами акти виконаних робіт за березень 2016р. за загальну суму 2 777 185,97 грн. в тому числі: акт № 6 на суму 1 574 889,77 грн.; акт № 2 вартості устаткування на суму 27 589,30 грн.; акт № 7 на суму 408 046,28 грн.; акт № 3 вартості устаткування на суму 79520,36 грн.; акт № 8 на суму 500 182,02 грн.; акт № 4 вартості устаткування на суму 28 241,94 грн.; акт № 8/1 на суму 158 716,30 грн., які підтверджують не тільки належне виконання відповідачем зобовязання за договором, але й використання отриманого ОСОБА_1 підприємством Львівдах авансу до кінця березня 2016р. Тобто підписавши 17.05.2016р. акти виконаних робіт за березень 2016р. сторони погодили, що роботи були виконані, а отриманий відповідачем аванс був використаний в повному обсязі до кінця березня 2016р.

Підписання вищенаведених актів приймання виконаних робіт позивачем у судовому засіданні не заперечувався. Зауваження щодо обємів та якості виконаних робіт відсутні.

Разом з актами, відповідачем долучено до матеріалів справи підписаний сторонами акт звірки взаєморозрахунків по договору № 33 від 20.11.2015р., який підтверджує вищенаведені обставини.

Таким чином, станом на дату прийняття рішення у даній справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 2 777 185,97 грн. суми невикористаного авансу відсутній предмет спору.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмету спору господарський суд припиняє провадження у справі. Отже, враховуючи наведене, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 2 777 185,97 грн. суми невикористаного авансу слід припинити у звязку із відсутністю предмета спору.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 566 842,84 грн. суми зменшення вартості виконаних робіт суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.852 ЦК України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.853 ЦК України передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Посилаючись на ч.1. ст. 852 ЦК України та ч.1 ст. 853 ЦК України які визначають права замовника у разі порушення підрядником договору підряду та обов'язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником, позивач зазначив, що акти приймання виконаних робіт №5 за січень, №6, 7, 8 за лютий з довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат одержано Управлінням капітального будівництва ЛОДА 26.02.2016р., того ж дня оригінали вказаних актів вилучено у ході досудового розслідування за ухвалою суду та призначено експертизу. А тому, роботи позивачем прийняті не були, а відтак, він не позбавлений права заявити про виявлені недоліки, а саме фактичне невиконання робіт, які увійшли до актів виконаних робіт №5 за січень 2016 та №6, 7, 8 за лютий 2016.

Як зазначає позивач, у звязку з включенням фактично не виконаних робіт до вказаних актів, відповідачем фактично завищено вартість проведених робіт, а тому позивач має право відповідного зменшення плати за роботу на суму виявлених недоліків.

З врахуванням наведеного вище, позивач заявив позовну вимогу про стягнення 566 842,84 грн. суми зменшення вартості виконаних робіт, надавши у підтвердження висновок будівельно-технічної експертизи №03/16 від 25.03.2016р.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, 17.05.2016р. шляхом підписання актів виконаних робіт за березень 2016р. сторони не тільки підтвердили використання авансу на суму 2 777 185,97 грн. до кінця березня 2016р., але й підтвердили відсутність недоліків виконаних робіт чи відступив від умов договору, а відтак враховуючи наведене у задоволенні позовної вимоги про стягнення 566 842,84 грн. суми зменшення вартості виконаних робіт слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 363 926,74 грн. пені та 24 813,19 грн. 3% річних суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначалось вище, п.4.3. договору, у редакції додаткової угоди №2/15 від 21.12.2015р., замовник може передбачити попередню оплату шляхом підписання відповідної додаткової угоди до договору про закупівлю (у разі якщо це передбачено пропозицією учасника торгів). Генпідрядник зобов'язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу та підтвердити використання актом приймання виконаних робіт. По закінченню тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику. Отримані кошти в 2015 році використати до 30 грудня 2015 року».

Згідно із п.7.2.1.1. за порушення строків використання авансу генпідрядник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від всієї вартості невикористаного авансу за весь час прострочення.

Оскільки, відповідачем аванс був використаний в строки передбачені договором, тобто у тримісячний строк, що підтверджується актами виконаних робіт за березень 2016р., то відповідно в силу умов договору відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені в розмірі 363 926,74 грн. та 24 813,19 грн. 3% річних.

Крім того, суд звертає увагу, що так, у п.4.3. договору також зазначено, що «отримані кошти в 2015 році використати до 30 грудня 2015 року».

Однак, проаналізувавши п.4.3. та п.7.2.1.1. договору, суд звертаю увагу, що сторони передбачили умову згідно якої, відповідач зобовязаний повернути невикористані суми авансу по закінченню тримісячного терміну з моменту його одержання та передбачили штрафну санкцію за порушення строків використання авансу, тобто тримісячного строку, проте обовязок повернути та відповідальність за неповернення коштів по закінченню іншого строку ніж тримісячний, зокрема у разі їх невикористання, умовами договору не передбачено. Відтак, в силу положень договору, грошового зобовязання щодо повернення отриманих коштів починаючи з 30.12.2015р. у відповідача не виникло.

Таким чином, з огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 363 926,74 грн. пені та 24 813,19 грн. 3% річних слід відмовити.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата прокуратурою судового збору підтверджується платіжним дорученням №443 від 28.04.2016р. на суму 55 991,53 грн. Оскільки частково слід припинити провадження у справі, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, то керуючись нормами ст.49 ГПК України, суд дійшов висновку витрати по сплаті судового збору у сумі 14 333,74 грн. слід покласти на прокуратуру.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, п.11 ч.1 ст.80, ст.ст.82-85, 115, 116, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. В частині позовних вимог про стягнення 2 777 185,97 грн. суми невикористаного авансу припинити провадження у справі.

2. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 19.07.2016р.

Суддя Петрашко М.М.