ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.07.16р. Справа № 904/5077/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротранс ЛТД", м. Дніпропетровськ

до приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський комбінат харчових концентратів", м. Дніпро

про стягнення 5 600,00 грн. за послуги з перевезення, 241,00 грн. 3% річних, 2 949,82 грн. інфляційних втрат

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №б/н від 04.01.2016 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №21-08/874 від 30.12.2015 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпротранс ЛТД" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський комбінат харчових концентратів" заборгованості на загальну суму 8 790,82 грн., з яких:

- 5 600,00 грн. заборгованість за послуги з перевезення;

- 241,00 грн. 3% річних за період з 19.11.2014 року по 26.04.2016 року;

- 2 949,82 грн. інфляційні втрати за період з грудня 2014 року по березень 2016 року. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов'язань за договором-заявкою на разове перевезення № 1626 від 12.11.2014 року щодо своєчасної та повної оплати за послуги з перевезення харчових продуктів за узгодженим маршрутом на загальну суму 5 600,00 грн. за наступними товарно-транспортними накиданими:

- № 2404931 від 12.11.2014 року;

- № 2404933 від 12.11.2014 року;

- № 2404932 від 12.11.2014 року.

Відповідач заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що згідно з п.6 договору дата та час навантаження - 12.11.2014 року. Отже, з наступного дня - 13.11.2014 року почав обраховуватись п'ятиденний строк оплати вартості перевезення, який завершився 19.11.2014 року (з врахуванням банківських днів оплати вартості перевезення). Таким чином з 20.11.2014 року слід обраховувати шестимісячний строк передбачений ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України пред'явлення перевізником товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпротранс ЛТД" до вантажовідправника приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський комбінат харчових концентратів" позовних вимог, що випливають з перевезення. Отже, на думку відповідача, позивачем пропущений шестимісячний строк, встановлений ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України та ст. 168 Статуту автомобільного транспорту УРСР, для пред'явлення перевізником - товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпротранс ЛТД" до вантажовідправника - приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський комбінат харчових концентратів" позовних вимог, що випливають з перевезення, а тому, відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Також відповідач звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності до надання послуг товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпротранс ЛТД" з перевезення за договором № 1626 від 12.11.2014 року.

Провадження у справі було порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2016 року з призначенням її до розгляду на 05.07.2016 року.

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні від 05.07.2016 року було оголошено перерву до 11.07.2016 року.

У судовому засіданні 11.07.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

12.11.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпротранс ЛТД" (далі - позивач, перевізник) та приватним акціонерним товариством "Дніпропетровський комбінат харчових концентратів" (далі - позивач, замовник) укладено договір-заявку на разове перевезення № 1626 (далі - договір).

Згідно з п. 3 договору маршрут Дніпропетровськ - Краматорськ (2 місця).

Найменування вантажу: продукти харчування, об'єм причепа 86 м3 (п.5 договору).

Відповідно до п. 5 договору адреса навантаження: м. Дніпропетровськ, вул. Молодогвардійська, 1 (кінець вулиці).

Дата і час навантаження: 12.11.2014 року. Дата вивантаження 13.11.2014 року. Адреса вивантаження згідно ТТН (пункти 6 - 8 договору).

Порядок та форми оплати 5 600 грн. з ПДВ по б/г (п. 9 договору).

Марка автомобіля МАН, водій Клименко В, номер автомобіля НОМЕР_1, номер причепа АЕ 2758 ХО (пункти 10, 11 договору).

За умовами договору перевізник зобов'язався надати для перевезення транспортний засіб в технічно справному стані, що відповідає необхідним вимогам перевезення продуктів харчування і має всі необхідні документи встановленого зразка для здійснення міжміських перевезень. Перевізник надає місце і автомобіль для експедитора, без затримки інформує замовника про вимушені затримки транспортного засобу в дорозі, що перешкоджають своєчасної доставки вантажу. Замовник зобов'язаний виконати завантаження транспортного засобу і надати перевізнику належним чином оформлені документи на вантаж. Оплата вартості фрахту проводитися замовником по завершенню навантаження протягом 5 (п'яти) банківських днів (п.12 договору).

Пунктом 15 договору сторони узгодили список документів, необхідних для надання перевізником замовнику, а саме: рахунок, акт виконаних робіт, ТТН, податкова накладна або свідоцтво платника єдиного податку.

На виконання умов договору позивачем були надані послуги з перевезення в підтвердження чого останнім були залучені до матеріалів справи копії товарно-транспортних накладних від 12.11.2014 року №№ 2404931, 2404933, 2404932.

Відповідач був зобов'язаний в повному обсязі погасити заборгованість за отримані послуги перевезення протягом 5 (п'яти) банківських днів по завершенню навантаження (12.11.2014 року), тобто по 19.11.2014 року включно.

20.10.2015 року позивач направив відповідачу претензію з дублікатами документів, в т.ч. договір-заявка на разове перевезення № 1626 від 12.11.2014 року (у двох примірниках), рахунок на оплату № 2321 від 13.11.2014 року, акт надання послуг № 2321 від 13.11.2014 року (у дох примірниках), податкова накладна № 35 від 13.11.2014 року, копії товарно-транспортних накладних №№ 2404931, 2404933, 2404932 від 12.11.2014 року, як отримані відповідачем 22.10.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач зобов'язання по оплаті не виконав у зв'язку із чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 5 600,00 грн. заборгованості за послуги з перевезення, 241,00 грн. 3% річних та 2 949,82 грн. інфляційних втрат.

Згідно з ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з приписами ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи підтверджують наявність заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 5 600,00 грн.

Відповідач доказів погашення заборгованості у повному обсязі суду не надав, наявність боргу у відзиві не заперечував.

Відповідно до частини 5 статті 315 Господарського кодексу України встановлено, що для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами у справі укладено саме договір перевезення, в якому позивач є перевізником. Відповідно, до його позовних вимог застосовується строк позовної давності передбачений частиною 5 статті 315 Господарського кодексу України.

Згідно статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В даному випадку перебіг строку позовної давності починається з 18.11.2014, тобто з наступної дати після закінчення передбаченого пунктом 12 договору строку на здійснення оплати послуг перевезення, та закінчується 19.05.2015 року. Тому, починаючи з 19.05.2015 року строк позовної давності є пропущеним.

Позивач звернувся з даним позовом 16.06.2016 року, що підтверджується реєстраційним штампом господарського суду Дніпропетровської області на першому аркуші позовної заяви у правому нижньому куті у якому зазначені дата реєстрації - 16.06.2016 року, реєстраційний номер - Вх. № 5094/16 та підпис особи, яка зареєструвала документ.

Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності.

Частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України передбачає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ст. 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідач 02.07.2016 року надав суду заяву про застосування позовної давності.

Враховуючи викладене, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі у зв'язку із пропуском позивачем позовної давності.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.07.2016 року.

Суддя ОСОБА_3