донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

19.07.2016р. справа №908/954/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
помічник судді ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_5 (довіреність №31/12-03від 31.12.2015р.);
від відповідача: ОСОБА_6 (довіреність б/н від 25.02.2016р.).
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «ТД ДАНАПРІС», м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від30.05.2016р.( повний текст підписано 06.06.2016р.)
по справі№908/954/16 (суддя Азізбекян Т.А.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕЙТ», м. Запоріжжя
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ДАНАПРІС», м.Запоріжжя
про стягнення 39 145,69грн. основного боргу, 10 210,92грн. пені, 963,23грн. 3% річних, 1 429,97грн. інфляційних втрат 3 914, 57грн. штрафу

В С Т А Н О В И В:

Товариства з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕЙТ», м.Запоріжжя (Позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ДАНАПРІС», м.Запоріжжя (Відповідач) про стягнення суми боргу за договором № 15-1/НД/ДП/2014 від 12.12.2014р., а саме: 39 145,69грн. основного боргу, 10 210,92грн. пені, 963,23грн. 3 % річних, 1 429,97грн. інфляції та 3 914,57грн. штрафу.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.05.2016р. (повний текст підписано 06.06.2016р.) у справі №908/954/16 позовні вимоги було задоволено в повному обсязі, з мотивів недоведеності Відповідачем факту належного виконання зобовязання з оплати отриманих послуг за договором №15-1/НД/ДП/2014 від 12.12.2014р. в сумі 39 145,69грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД ДАНАПРІС», не погодившись з прийнятим судовим рішенням, звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 30.05.2016р. у справі №908/954/16 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає не прийняття до уваги суду при винесені оскаржуваного рішення наданих Відповідачем доказів щодо неналежного виконання Позивачем своїх договірних зобовязань, оскільки останній не забезпечив належної схоронності прийнятого на зберігання товару, який належав на праві власності Відповідачу та допустив його розкрадання, проте дані обставини судом першої інстанції до уваги прийняті не були, внаслідок чого було ухвалено необєктивне рішення.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., судді Марченко О.А. і ОСОБА_3

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 30.06.2016р. порушене апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 19.07.2016р. о 15.10 год.

У звязку із відпусткою судді Марченко О.А. за протоколом автоматичної зміни складу суду її було замінено на суддю Зубченко І.В.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Скаржника у судовому засіданні 19.07.2016р. підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі.

Представник Позивача у судовому засіданні 19.07.2016р. проти апеляційної скарги заперечувала з підстав, викладених у наданому відзиві.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 15.12.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕЙТ» (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД ДАНАПРІС» (Замовник) було укладено Договір №15-1/НД/ДП/2014 (а.с.а.с.16,17 т.1), за умовами п.1.1 якого Виконавець надає Замовнику послуги із зберігання трубної металопродукції, що включає здійснення завантаження та/або розвантаження трубної металопродукції, а Замовник зобовязується прийняти надані послуги та вчасно оплатити їх вартість у порядку та у спосіб, передбачений даним Договором.

Згідно п.1.3 означеного договору металопродукція Замовника знаходиться на зберіганні на території складу відкритого зберігання, що розташований за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Байкальська,1.

В п.2.3 договору сторони узгодили, що металопродукція передається у зберігання на строк, до вимоги Замовника про видачу, що оформлюється у вигляді «Розпорядження» в межах строку дії договору.

Строк дії договору був зазначений в п.8.1, відповідно до якого він набуває чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2015р.

Відповідно до п.2.5 укладеного договору, передача металопродукції на зберігання й передача (повернення) металопродукції зі зберігання оформлюється шляхом підписання відповідного акту приймання-передачі майна на зберігання/зі зберігання.

Згідно з п.2.14 договору, здача-приймання наданих Виконавцем послуг та робіт оформлюється сторонами актом про приймання-передачу наданих послуг .

Як передбачено у п.2.15 договору, до 7 (сьомого) числа наступного за звітним місяця Виконавець складає та надає Замовнику для підписання звіт про рух ТМЦ, що містить інформацію про кількість розвантаженого та/або розвантаженого майна і залишки майна, що знаходяться на зберіганні у Виконавця та акт приймання-передачу наданих послуг за звітний місяць. При відсутності зауважень, Замовник протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання звіту та акту, підписує один з примірників звіту та акту та передає їх Виконавцю.

Відповідно до п.4.1 договору, вартість послуг зі зберігання металопродукції загальним обємом до 500т. в місяць становить: 9 600,00грн. без урахування ПДВ, ПДВ за ставкою 20% - 1920,00грн. Вартість за послуги зберігання металопродукції з урахуванням ПДВ 20% становить: 11520,00грн. в місяць. Вартість послуг зі зберігання 1т. металопродукції понад встановлений ліміт обєму (п. 1.2 Договору), становить 1,50грн. з ПДВ - 20% за добу.

В свою чергу, п.4.2 договору було визначено, що вартість послуг із завантаження та/або розвантаження металопродукції становить: 20,04грн. з ПДВ 20% за 1т. Вартість послуг із завантаження та/або розвантаження металопродукції у неробочий час, вихідні та святкові дня становить: 40,00грн. з ПДВ 20%, за 1т.

Відповідно до п.4.3 означеного договору, оплата послуг зі зберігання здійснюється Замовником щомісяця до 5 числа поточного місяця за поточний (звітний) місяць. Оплата за надані послуги із завантаження та/або розвантаження здійснюється Замовником протягом 3 робочих днів з дати підписання Акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), але в будь-якому разі до 15 числа наступного за поточним місяця.

Як було встановлено місцевим судом, на виконання умов вказаного договору продукція Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ДАНАПРІС» була передана на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕЙТ» згідно акту приймання-передачі на зберігання №1 від 16.12.2014р. (а.с.18 т.1) до Договору про надання послуг № 15-1/НД/ДП/2014 від 15.12.2014р., відповідно до якого всього було передано на зберігання металопродукцію загальною кількістю 286,5580т., вартістю 3152138,00грн.

В матеріалах справи також містяться підписані обома сторонами акти приймання-передачі (повернення) зі зберігання №№ 22, 4, 23, 24, 25, 26, 27, 28 (а.с.а.с.19-26 т.1), за період з травня по липень 2015р., що свідчать про надання послуг зі зберігання та навантаження/розвантаження металопродукції на загальну суму 39 145,69грн.

Окрім цього, як вбачається з протоколу обшуку від 30.07.2015р. (а.с.а.с.27-30 т.1), вся металопродукція, яка на час складання протоколу залишалася на складі Позивача, була остаточно повернута зі зберігання.

На виконання умов договору, Позивачем були складені та направлені на адресу Відповідача акти виконаних робіт №6529 на суму 11520,00грн., №6530 на суму 579,16грн., №6801 на суму 207,55грн., №6800 на суму 11520,00грн., №7228 на суму 11520,00грн., №7229 на суму 3796,98грн., (а.с.а.с.38-43 т.1) що підтверджується доказами відправлення (а.с.а.с.34,36 т.1).

З матеріалів справи також вбачається, що Відповідачем на адресу Позивача було направлено лист від 15.09.2015р. №88/09 (а.с.69 т.1) про готовність Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ДАНАПРІС» (Відповідача) провести розрахунок за складеними актами виконаних робіт лише після того, як Товариством з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕЙТ» буде компенсовано нестачу металопродукції вагою 54,231т. на загальну суму 1267605,25грн.

Проте, враховуючи, що Відповідач свої зобовязання за договором № 15-1/НД/ДП/2014 від 12.12.2014р. з оплати послуг за зберігання, навантаження та/або розвантаження металопродукції належним чином не виконав, Товариство з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕЙТ» звернулось з відповідним позовом до суду про стягнення з Відповідача заборгованості на загальну суму 39145,69грн. та нарахованих не неї пені, 3% річних, інфляційних втрат та штрафу.

Господарський суд Запорізької області, враховуючи доведеність матеріалами справи факту неналежного виконання Відповідачем своїх зобовязань з оплати послуг за зберігання, навантаження та/або розвантаження продукції, задовольнив позовні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕЙТ» у повному обсязі.

Між тим, з матеріалів справи також вбачається наявність спору в Господарському суді Запорізької області між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД ДАНАПРІС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕЙТ» про стягнення 1308898,41грн. збитків за договором №15-1/НД/ДП/2014 від 15.12.2014р., який є предметом розгляду справи №904/2355/16, провадження по якій було зупинено ухвалою суду від 12.05.2016р. (а.с.а.с.94-97 т.2) до набрання чинності вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі №202/1310/16-к.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України укладений між сторонами договір №15-1/НД/ДП/2014 від 12.12.2014р. є належною підставою для виникнення у сторін кореспондуючих прав і обов'язків.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини у сфері надання послуг (Глава 63 Цивільного кодексу України) щодо відносин зі здійснення завантаження та/або розвантаження трубної металопродукції, а щодо здійснення зберігання відповідно до норм цивільного та господарського законодавства, які регулюють відносини зі зберігання.

Наразі, сутність заявлених позовних вимог полягає у спонуканні Відповідача до стягнення плати за зберігання трубної металопродукції та її завантаження та/або розвантаження, що також узгоджується з п.п.4.1, 4.2 укладеного договору №15-1/НД/ДП/2014 від 12.12.2014р., та нарахувань на таку прострочену плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України в якій передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Договором передбачено щомісячну сплату наданих послуг, тому до спірних правовідносин застосовуються також приписи ст. 903 Цивільного кодексу України, яка передбачає оплату наданих послуг, в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В свою чергу, як встановлено ч.1 ст.936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Тоді як, ч. 1 ст. 946 цього Кодексу передбачає можливість встановлення в договорі плати за зберігання і строки її внесення.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, Відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення розрахунку за послуги зберігання, завантаження та/або розвантаження трубної металопродукції відповідно до умов п.4.3 договору (щомісяця до 5 числа поточного місяця за поточний (звітний) місяць щодо зберігання, та протягом 3 робочих днів з дати підписання Акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), але в будь-якому разі до 15 числа наступного за поточним місяця - щодо завантаження та/або розвантаження.)

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Неналежне виконання грошових зобов'язань правомірно кваліфіковано судом як їх порушення у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважається таким, що прострочив їх виконання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу України.

Між тим, враховуючи вимоги п.п.4.1.4.2 укладеного договору, щодо формування плати за зберігання та завантаження та/або розвантаження металопродукції, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірністю стягнення з Відповідача суми заборгованості у розмірі 34560,00грн. за актом №6529 від 31.05.2015р., №6800 від 30.06.2015р., №7228 від 31.07.2015р. за послуги зберігання з травня-липень 2015р., проте, що стосується послуг завантаження та/або розвантаження металопродукції, плата за які визначається у розмірі 20,04грн. з ПДВ 20% за 1т. продукції (п.4.2 договору), суд апеляційної інстанції зазначає, що означення кількість продукції повинна визначатися виходячи з актів приймання-передачі (повернення) зі зберігання (акти №№ 22,23,24,25 за травень, акти №№26,27 за червень, акт №28 за липень), які містяться в матеріалах справи та які підписані представниками обох сторін, а не за актами виконаних робіт (які не містять підпису Відповідача, адже матеріали справи не містять звітів про рух ТМЦ і доказів їх надання Відповідачеві у відповідності до п.2.15. договору, за якими мали складатися акти виконаних робіт), як це робив у своїх розрахунках Позивач та з розрахунком якого погодився суд першої інстанції.

Таким чином, сума заборгованості за послуги завантаження та/або розвантаження металопродукції за травень-липень 2015р. повинна складати:

- за травень (акти №22, 23, 24, 25), загальна вага продукції - 25, 709т., сума заборгованості складає 25,709т х 20,04грн.= 515,21грн.;

- за червень (акти № 26, 27), загальна вага продукції - 9,857 т., сума заборгованості складає 9,857т х 20,04грн.= 197,54грн.;

- за липень (акт №28), загальна вага продукції - 8,540 т., сума заборгованості складає 8,540т х 20,04грн. = 171,14грн.

Загальна сума заборгованості за навантаження/розвантаження складає 883,89грн., а не 4585,69грн., як було стягнуто судом першої інстанції.

Таким чином загальна сума заборгованості за договором №15-1/НД/ДП/2014 від 12.12.2014р. становить 35443,89грн, а не 39145,69грн., а сума штрафу відповідно становитиме 3544,39грн.

В свою чергу, за змістом ст.ст.549, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст.216-218 Господарського кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобов'язання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати заборгованості, з нарахованими впродовж періоду прострочення на неї 3% річних, інфляційної індексації та штрафних санкцій, передбачених умовами договору №15-1/НД/ДП/2014 від 12.12.2014р.

Таким чином, проаналізувавши розрахунки позовних вимог, які були надані Позивачем на підтвердження права вимоги (а.с.а.с.4-11 т.1) та розрахунки суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується з правомірністю стягнення з Відповідача пені за послуги зберігання в розмірі 9125,15грн. та 3% річних в розмірі 873.01грн., проте, що стосується стягнення інфляційної індексації за послуги зберігання, апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції було залишено поза увагою безпідставне збільшення Позивачем періоду нарахування, враховуючи порядок формування індексу інфляції (за цілий місяць, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж), передбаченого абз.3 п.3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р., таким чином належна до стягнення сума інфляційної індексації повинна складати:

- за травень 2015р. (акт №6529 від 31.05.2015р.) в межах заявлених позовних вимог, на суму боргу 11520,00грн., простроченим в оплаті з 05.05.2015р. по 06.04.2016р., період індексації становить червень 2015р.-березень 2016р. із сукупним індексом інфляції 103,795%, з урахуванням чого втрати від інфляції за цей період становлять відповідно 437,14грн.;

- за червень 2015р. (акт №6800 від 30.06.2015р.) в межах заявлених позовних вимог, на суму боргу 11520,00грн., простроченим в оплаті з 05.06.2015р. по 06.04.2016р., період індексації становить липень 2015р.-березень 2016р. із сукупним індексом інфляції 103,381%, з урахуванням чого втрати від інфляції за цей період становлять відповідно 389,50грн.;

- за липень 2015р. (акт №7228 від 31.07.2015р.) в межах заявлених позовних вимог, на суму боргу 11520,00грн., простроченим в оплаті з 05.07.2015р. по 06.04.2016р., період індексації становить серпень 2015р.-березень 2016р. із сукупним індексом інфляції 104,425%, з урахуванням чого втрати від інфляції за цей період становлять відповідно 509,80грн.;

Таким чином, належна до стягнення сума інфляційних втрат за послуги зберігання повинна складати 1336,44грн.

Також, перерахувавши належну до стягнення суму пені, 3% річних та інфляційної індексації, в межах заявлених позовних вимог, за послуги навантаження/розвантаження металопродукції, враховуючи змінену суму заборгованості за вказані послуги, апеляційний суд зазначає, що належна до стягнення сума пені повинна складати 222,19грн., 3% - 20,24грн. та інфляційні втрати - 35,17грн.

Відтак, належна до стягнення сума заборгованості за договором №15-1/НД/ДП/2014 від 12.12.2014р. повинна становити - суму основної заборгованості в розмірі 35443,89грн., пені в розмірі 9347,34грн., 3% річних в розмірі 893,25грн., інфляційних втрат в розмірі 1371,61грн., штрафу в розмірі 3544,39грн.

Доводи апелянта щодо неналежного виконання Позивачем своїх договірних зобовязань, оскільки останній не забезпечив належної схоронності прийнятого на зберігання товару та допустив його розкрадання, не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції:

- з огляду на відсутність в матеріалах справи відповідного вироку суду, який би набрав законної сили та встановив відповідні обставини справи та винність Позивача (в особі його представників), адже саме такий доказ є належним у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження факту допущеного з вини Позивача розкрадання. Наразі, будь-яких інших доказів на спростування достовірності підписаних сторонами актів, покладених в основу розрахунку розміру належних до стягнення сум у складі заявлених позовних вимог, матеріали справи не містять, тоді як факт порушення прав Відповідача та застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення збитків є предметом судового розгляду у справі №904/2355/16.

- за умовами договору розмір щомісячної плати за зберігання відносно всього обсягу майна є фіксованою платою впродовж строку наявності будь-якої її частини і не перебуває у залежності від певної конкретної маси металопродукції, яка фактично зберігалась Позивачем впродовж розглядуваного строку. В свою чергу, визначений апеляційним судом обсяг грошових зобовязань з оплати послуг з завантаження/розвантаження перебуває у залежності виключно від узгодженого сторонами у підписаних актах обсягу переміщеної металопродукції.

Наразі, за наявності відповідних підстав, Скаржник не позбавлений можливості ініціювати перегляд цієї постанови за ново виявленими обставинами у встановленому порядку.

Таким чином, з огляду на допущені місцевим судом порушення при визначені належної до стягнення суми заборгованості та нарахованих на неї пені, 3%, інфляційної індексації та штрафу, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги і часткового скасування переглядуваного рішення в частині стягнення 3701,80грн. - основного боргу; 863,58грн. пені; 69,98грн. - 3 % річних; 58,36грн. - інфляційних втрат та 370,18грн. - штрафу., що за змістом ст.49 Господарського процесуального кодексу України зумовлює і розподіл витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та перерозподіл витрат зі сплати судового збору за подання позову між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ДАНАПРІС», м.Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.05.2016р. (повний текст підписано 06.06.2016р.) у справі №908/954/16 задовольнити частково.

2.Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.05.2016р. (повний текст підписано 06.06.2016р.) у справі №908/954/16 скасувати в частині стягнення основного боргу в розмірі 3701,80грн.; пені в розмірі 863,58грн.; 3% річних в розмірі 69,98грн.; інфляційних втрат в розмірі 58,36грн. та штрафу в розмірі 370,18грн., у зв'язку з чим викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕЙТ», м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ДАНАПРІС», м.Запоріжжя задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ДАНАПРІС» (, вул. Новокузнецька, будинок 4, м. Запоріжжя, 69118, п/р № 01 у філії ДРУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит», МФО 307231 ІПН 78) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕЙТ» (вул. В. Лобановського, 6-А, м. Запоріжжя, 69006, , п/р 5826 в Староградському відділенні ПАТ «УКРСОЦБАНК», МФО 300023, ІПН № 21) суму основної заборгованості в розмірі 35443,89грн., пені в розмірі 9347,34грн., 3% річних в розмірі 893,25грн., інфляційних втрат в розмірі 1371,61грн., штрафу в розмірі 3544,39грн. та судовий збір в розмірі 1252,64грн.

3. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.»

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕЙТ» (вул. В. Лобановського, 6-А, м. Запоріжжя, 69006, , п/р 5826 в Староградському відділенні ПАТ «УКРСОЦБАНК», МФО 300023, ІПН № 21) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ДАНАПРІС» (, вул. Новокузнецька, будинок 4, м. Запоріжжя, 69118, п/р № 01 у філії ДРУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит», МФО 307231 ІПН 78) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 137,90грн.

4. Доручити Господарському суду Запорізької області видати відповідні накази про примусове виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 19.07.2016р., оформивши їх у відповідності до приписів ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

5. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О.Попков

Судді: О.А. Зубченко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.: 1,2- сторонам, 3-у справу, 4- ДАГС, 5 - ГСЗО