ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.07.16 Справа № 904/4160/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОІМПЕКС", м. Селидове, Донецька область

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

про стягнення 28571, 65 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за дов. № б/н від 04.01.16

від відповідача: ОСОБА_2 - представник за дов. № б/н від 19.04.16

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоімпекс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" про стягнення 28571, 65 грн. вартості нестачі вугільної продукції.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з перевезення вантажу в частині доставки вантажу в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.05.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 13.06.2016.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, 13.06.16 надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю прибуття в судове засідання.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. 13.06.2016 надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, для подачі відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 13.06.2016 розгляд справи було відкладено на 07.07.2016

16.06.2016 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, з огляду на те, що чинне законодавство надає право ватажоодержувачу захистити своє право або шляхом пред'явлення претензії, або безпосередньо звернутись до суду, але в межах шестимісячного строку. Враховуючи, що позивач не звертався до перевізника з претензією з підстав зазначених у позовній заяві, строк пред'явлення позову сплинув через шість місяців з дня виявлення обставин, які є підставою для його з'явлення А тому, відповідач вважає строк позовної давності, встановлений для пред'явлення позову пропущеним.

07.07.2016 позивач подав до суду пояснення, в яких заперечив проти пропуску ним строку позовної давності щодо звернення з даним позовом до суду.

У судовому засіданні 07.07.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року зі станції Кривий Торець Донецької залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоімпекс" здійснило відправлення вагонів №№ 56166762, 53530655, 62112065, 56219066, 57429854 навантажених кам'яним вугіллям згідно залізничної накладної № 50179365 на станцію Енергодар Придніпровської залізниці, одержувач ДТЕК Запорізька ТЕС.

При проходженні вагонів через станцію Енергодар Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту Залізниць України, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищевказаних вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладних. Було виявлено різницю маси вантажу у спірних вагонах, а саме:

У вагоні № 56166762 встановлено, що вказана в накладній маса вантажу складає 67000 кг, а фактична маса вантажу становить 62700 кг, що на 4300 кг менше, ніж вказано у накладній.

Встановлена недостача продукції документально підтверджена комерційним актом РА № 006631/188 від 21.03.2015, в якому, зокрема, зазначено, що при комерційному огляду в вагоні виявлено: навантаження навалом, на рівні бортів, марковано трьома подовжніми смугами. Праворуч по ходу потяга над 2 люком виїмка довжиною 1,9 м, шириною 0,8 м, глибиною 0,4 м. В місті виїмки маркування порушено. Двері, люка закриті. В технічному відношенні вагон справний. Течі вантажу немає.

У вагоні № 553530655 встановлено, що вказана у накладній маса вантажу складає 68400 кг, а фактично маса вантажу складає 64000 кг, що на 4400 кг менше, ніж вказано у накладній.

Встановлена недостача продукції документально підтверджена комерційним актом РА № 006632/189 від 21.03.2015, в якому, зокрема, зазначено, що при комерційному огляду в вагоні виявлено навантаження навалом, на рівні бортів, маркування трьома подовжніми смугами, праворуч по ходу потяга над 2,3,4 люками вздовж борту виїмка довжиною 3,0 м. шириною 2,0 м, глибиною 0, 8 м. У місті виїмки маркування порушено. Двері люка закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний.

У вагоні № 62112065 встановлено, що вказана у накладній маса вантажу складає 67800 кг, а фактично маса вантажу складає 63900 кг, що на 3900 кг менше, ніж вказано у накладній.

Встановлена недостача продукції документально підтверджена комерційним актом РА № 006637/194 від 21.03.2015, в якому, зокрема, зазначено, що при комерційному огляду в вагоні виявлено: навантаження навалом, на рівні бортів, маркування трьома подовжніми смугами, праворуч по ходу потяга над 2,3,4 люками вздовж борту виїмка довжиною 4,5 м, шириною 0,8 м, глибиною 0,8 м. У місті виїмки маркування відсутнє. Двері люка закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний.

У вагоні № 56219066 встановлено, що вказана у накладній маса вантажу складає 67200 кг, а фактично маса вантажу складає 63000 кг, що на 4200 кг менше, ніж вказано у накладній.

Встановлена недостача продукції документально підтверджена комерційним актом РА № 006638/195 від 21.03.2015, в якому, зокрема, зазначено, що при комерційному огляду в вагоні виявлено: навантаження навалом, на рівні бортів, маркування трьома подовжніми смугами. Праворуч по ходу потяга над 5, 6, 7 люками вздовж борту виїмка довжиною 5,0 м, шириною 0,8 м, глибиною 0,8 м. В місті виїмки маркування відсутня. Двері, люка закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний.

У вагоні № 57429854 встановлено, що вказана у накладній маса вантажу складає 67300 кг, а фактично маса вантажу складає 61800 кг, що на 5500 кг менше, ніж вказано у накладній.

Встановлена недостача продукції документально підтверджена комерційним актом РА № 006640/197 від 21.03.2015, в якому, зокрема, зазначено, що при комерційному огляду в вагоні виявлено: Навантаження навалом, на рівні бортів, вантаж маркований трьома подовжніми смугами. Праворуч по ходу потяга над 2,3,4, 5,6,7 люками вздовж борту виїмка довжиною 9,5 м, шириною 0,4 м, глибиною 0,6 м. Ліворуч по ходу потяга вздовж борту над 3,4,5,6 люками виїмка довжиною 6,5 м, шириною 0,6 м, глибиною 0,8 м. В містах виїмок маркування відсутнє. Двері, люка закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний.

Вказаними комерційними актами встановлено, що при перевантаженні вагонів у статистичному режимі на справних 150 т вагонних електронно-тензометричних вагах виявилось:

Вказаними актами встановлено, що при перевантаженні вагонів у статистичному режимі на виправних 150 т. Вагонних електронно-тензометричних вагах виявилось:

- у вагоні № 56166762 маса брутто - 85300 кг., тара за документом - 22600 кг., нетто - 62 700 кг., що менше ніж зазначено в документі на 4300кг.;

- у вагоні № 53530655 маса брутто - 86000 кг., тара за документом - 22000 кг., маса нетто - 64 000 кг., що менше ніж зазначено в документі на 4400 кг.

- у вагоні № 62112065 маса брутто - 87400 кг., тара за документом - 23500 кг., маса нетто - 63 900 кг., що менше ніж зазначено в документі на 3900 кг.

- у вагоні № 56219066 маса брутто - 85500 кг., тара за документом - 22500 кг., маса нетто - 63 000 кг., що менше ніж зазначено в документі на 4200 кг.

- у вагоні № 57429854 маса брутто - 85500 кг., тара за документом - 23700 кг., маса нетто - 61 800 кг., що менше ніж зазначено в документі на 5500 кг.

23.05.2016 позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з даним позовом з вимогою щодо стягнути збитків від втрати вантажу в сумі 28571, 65 грн., посилаючись на те, що спірні вагони з кам'яним вугіллям були прийняті залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, тому в силу ст.110 Статуту Залізниці України відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажоодержувачу, покладається на залізницю.

Відповідальна недостача вугілля з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення складає :

У вагоні № 56166762 маса нетто при відправлені складає 67000 кг: норма нестачі 67000 х 1 % = 670 кг Відповідальна нестача 4300 кг - 670 кг = 3630 кг х 1509, 89 грн. (ціна за тону з ПДВ згідно довідки). Розмір нестачі складає 5480, 90 грн.

У вагоні № 53530655 маса нетто при відправлені складає 68400 кг: норма нестачі 68400 х 1% = 684 кг Відповідальна нестача 4400 кг - 684 кг = 3716 кг х 1509, 89 грн. (ціна за тону з ПДВ згідно довідки). Розмір нестачі складає 5610, 75 грн.

У вагоні № 62112065 маса нетто при відправлені складає 67800 кг: норма нестачі 67800 х 1 % = 678 кг Відповідальна нестача 3900 кг - 678 кг = 3222 кг х 1509, 89 грн. (ціна за тону з ПДВ згідно довідки). Розмір нестачі складає 4864, 87 грн.

У вагоні № 56219066 маса нетто при відправлені складає 67 200 кг: норма нестачі 67200 х 1 % = 672 кг. Відповідальна нестача 4200 кг - 672 кг = 3528 кг х 1 509, 89 грн. (ціна за тону з ПДВ згідно довідки). Розмір нестачі складає 5326, 89 грн.

У вагоні № 57429854 маса нетто при відправлені складає 67300 кг: норма нестачі 67300 х 1 % = 673 кг. Відповідальна нестача 5500 кг - 673 кг = 4827 кг х 1509, 89 грн. (ціна за тону з ПДВ згідно довідки). Розмір нестачі складає 7288, 24 грн.

В результаті виявленої недостачі позивач зазнав збитки у розмірі вартості сплаченої, але як не отриманої продукції у сумі 28 571, 65 грн.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що позивачем пропущений строк позовної давності, визначений ч. 4 ст.315 ГК України. Позивач не звертався до перевізника з претензією з підстав, зазначених у позовній заяві, відповідно, строк на предявлення позову сплинув через шість місяців з дня виявлення обставин, які є підставою для його заявлення. Обставини які є підставою для предявлення позову виявлені та зафіксовані комерційними актами РА №№ 006631/188, 006632/189, 006637/194, 006638/195, 006640/197.

Враховуючи обставини справи, надані матеріали, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 113 Статуту за не збереження прийнятого до перевезення вантажу залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що нестача виникла з незалежних від неї причин.

За п. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Згідно з п.115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч. 2 п. 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту (п.136 Статуту).

Пунктом 134 Статуту встановлено, що претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців. Зазначені терміни обчислюються: а) з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу; ж) з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення претензії, - в усіх інших випадках.

Відповідно до ст. 610, 614 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Згідно зі ст. 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача вантажу сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Матеріалами справи підтверджено факт спричинення позивачу збитків у сумі 28571, 65 грн. від нестачі вантажу, що сталась під час перевезення залізницею.

Факти спричинення позивачу збитків зафіксовані комерційними актами РА №№ 006631/188, 006632/189, 006637/194, 006638/195, 006640/197.

Приймаючи до уваги звернення відповідача до суду із заявою про сплив строк позовної давності, встановленого ст. 315 ГК України, господарський суд зазначає наступне.

Стаття 26 Закону України "Про залізничний транспорт" визначає, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Вимоги вантажовідправників, вантажоодержувачів, пасажирів до перевізників щодо порушених прав і законних інтересів розглядаються в претензійному чи позовному порядку.

Згідно зі статтею 2 Статуту залізниць України саме ним визначаються обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Порядок і терміни складання актів, пред'явлення і розгляду претензій та позовів визначаються Статутом залізниць України відповідно до чинного законодавства України.

Згідно зі ст. 136 Статуту позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

Пункт ж) статті 134 Статуту початком перебігу шестимісячного строку, встановленого ст. 136 цього Статуту, визначає день встановлення обставин, що спричинили заявлення позову.

Враховуючи вищенаведене, законодавець надає право вантажоодержувачу захистити своє право або шляхом пред'явлення претензії, або безпосередньо звернутись з позовом до суду, але в межах шестимісячного строку, встановленого Статутом.

Порядок заявлення претензій та позовів до залізниці регламентований також ст. 315 ГК України.

Статтею 315 ГК України встановлено, що до пред'явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред'явлення йому претензії. Претензії можуть пред'являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п'яти днів. Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п'яти днів. Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді. Для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Враховуючи те, що позивач не звертався до перевізника з претензією з підстав зазначених у позовній заяві, строк на пред'явлення позову сплинув через шість місяців з дня виявлення обставин, які є підставою для його заявлення.

Обставини були виявлені та зафіксовані комерційними актами РА №№ 006631/188, 006632/189, 006637/194, 006638/195, 006640/197 від 21.03.2015.

Пунктом 4.7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" передбачено, що якщо до подання позову позивач скористався своїм правом на пред'явлення перевізникові претензії, шестимісячний строк позовної давності починається з дня одержання відповіді на претензію або закінчення строку, встановленого для такої відповіді (частина четверта статті 315 ГК України).

Оскільки дотримання претензійного порядку не є обов'язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу строку позовної давності в розумінні цієї норми ГК України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред'явлення претензії і строку її розгляду (частини друга і третя статті 315 ГК України), незалежно від того, чи пред'являлася відповідна претензія до перевізника.

Однак, статтею 134 Статуту залізниць України, який є нормативним актом вищої дії, ніж Постанова Пленуму Вищого господарського суду України встановлено, що претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців.

Зазначені терміни обчислюються:

а) з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу;

ж) з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення претензії, - в усіх інших випадках.

Претензійний порядок дійсно є необов'язковим і клієнт може звернутись до перевізника одразу з позовною заявою до суду.

Відповідно до ст. 136 Статуту позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

У разі наявності у замовника перевезень бажання заявити претензію перевізнику, його дії та строки чітко регламентовані статтею 315 Господарського кодексу України, який є Законом України, згідно з якою до пред'явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред'явлення йому претензії.

Претензії можуть пред'являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п'яти днів.

Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п'яти днів.

Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

Для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Щодо спорів, пов'язаних з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред'явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України.

Таким чином, вищевказаними нормативними актами чітко і детально врегульовано порядок та строки звернення до суду з позовами до залізниці як і у разі пред'явлення претензії так і при зверненні одразу до суду з позовом.

Крім того, взагалі є нелогічним збільшення строку позовної давності на 3 місяці шляхом надання строку на отримання відповіді на претензію у тому разі, коли вона взагалі не заявлена.

Частиною 4 ст. 13 Конституції України визначено, що усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду з даним позовом 23.05.2016 позивач пропустив шестимісячний строк. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

У постанові Верховного суду України від 16.05.2006 у справі № 17/160 зазначено, що відповідно до ст.136 Статуту позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог ст.134 цього Статуту, зокрема, з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення позову.

При цьому суд приймає до уваги положення ч. 4 ст. 13 Конституції України, якою визначено, що усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Тому при застосуванні ст. 315 ГК України слід виходити з рівних прав вантажовідправників, вантажоодержувачів і перевізників на предявлення позовів один до одного.

Враховуючи вищевикладене, у звязку з тим, що позивач не звертався з претензіями до відповідача за відшкодуванням завданої шкоди впродовж шести місяців з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення позову, то, відповідно, строк на звернення з позовом за цими обставинами для позивача закінчився через шість місяців від дати виявлення спірних обставин (дати складання комерційних актів), а саме 21.09.2015. Продовження такого строку чинним законодавством передбачено у випадку подачі претензії до перевізника (відповідача).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає строк позовної давності, встановлений ст. 315 ГК України, є пропущеним.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного суду України від 16.05.2006 у справі № 17/160. Враховуючи те, що з моменту винесення зазначеної постанови ніяких змін в законодавчі акти стосовно строку позовної давності не вносилось, у спорах, пов'язаних із перевезенням вантажів залізницею, повинні застосовуватись зазначені в відзиві норми.

Враховуючи викладене в задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з закінченням строку на звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 32, 33, 34, 43, 45, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 11.07.2016

Суддя ОСОБА_3