ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2016 р.Справа № 916/858/16

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Кравченко С.В.

за участю представників сторін :

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 6 від 25.12.2015р.;

від відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/858/16:

За позовом: Приватного акціонерного товариства "Виробниче об'єднання "Облпаливо";

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 16611 грн., -

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство "Виробниче об'єднання "Облпаливо" (далі Позивач) звернулось до Регіональна філія «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (далі Відповідач) із позовом про стягнення збитків у вигляді нестачі вантажу, що перевозився залізницею, у звязку із незбереженням вантажу під час перевезення.

З посиланням на ст.ст. 909, 924 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 23, 26 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст. 22, 110, 113, 114, 129, 136 Статуту залізниць України, Позивач просить позов задовольнити.

Відповідач з вимогам не згоден, про що зазначив у відзиві на позов.

Ухвалою господарського суду Одеської області 04 травня 2016 р. за клопотанням представника відповідача замінено неналежного відповідача - Регіональну філію «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на належного - ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця».

Ухвалою господарського суду Одеської області 04 травня 2016 р. за клопотанням представника позивача строк вирішення спору продовжений на 15 днів до 19 липня 2016 р. за правилами ст. 69 ГПК України.

В засіданні суду оголошено перерви з 04 по 11 липня 2016 р. та з 11 по 13 липня 2016 р. за правилами ст. 77 ГПК України.

В засіданні суду 13 липня 2016р. за правилами ст. 85 ГПК України оголошено вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представників сторін, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із статтею 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має разе на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за _ерезезенкя вантажу встановлену плату.

Як випливає з матеріалів справи, 04.01.2016р. між Позивачем у справі (Покупцем) та та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «КАМТОПСЕРВІС» (Постачальником) укладено договір №4/01-16 поставки вугільної продукції, відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобовязався передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити вугілля камяне, іменоване надалі «Вугілля».

Виходячи із зазначеного договору :

-відправником ТОВ ЗФ «Богучарська» зі станції відправлення Гродовка ДОН на адресу одержувача ПРАТ «ВО «ОБЛПАЛИВО» ст.Дзинилор за залізничною накладною №51353431 у вагоні №67680322 відправлено вугілля марки ДГ (13-100) у кількості 68 000 кг;

відправником ПП «УГЛЕСОРТ» зі станції відправлення Торез ДОН на адресу одержувача - ПРАТ «ВО «ОБЛПАЛИВО» ст. Березівка за залізничною накладною №52050341 у вагоні №65303323 відправлено вугілля марки AM (13-25) у кількості 69 000кг;

-відправником ПП «УГЛЕСОРТ» зі станції відправлення Торез ДОН на адресу одержувача - ПРАТ «ВО «ОБЛПАЛИВО» ст. Дзинилор за залізничною накладною №52050408 у вагоні №67897322 відправлено вугілля марки АМ (13-25) у кількості 71 000 кг.

Фактично на склади ПРАТ «ВО «ОБЛПАЛИВО» у вказаних вагонах прибуло вугілля з недостачею, про що складено відповідні комерційні акти.

Згідно із пунктом 1 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334. при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми.

Відповідно до пункту 2 цих правил комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу, псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу. повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Так, комерційним актом РА №012998/10/2 від 23.01.2016р. встановлено, що при комісійному переважуванні вагона №67680322 виявилось: вага брутто - 84300 кг, тара за документом 23400 кг, нетто - 60900 кг, що менше ваги вказаної в документі на 7100 кг. Навантаження вантажу вище бортів на 10-15 см, марковано поперечними бороздами. Маються заглиблення по ходу поїзда над 1-3, 5-7 люками, довжиною - 4.5 м, на всю ширину вагону, глибиною - 0,4м. В місцях заглиблень маркування відсутнє. У технічному стані вагон справний. Торцеві двері та розвантажувальні люка з обох сторін закриті. Течі вантажу немає. При повторній перевірці вага підтвердилась. Недостатній вантаж в вагоні вміститися міг.

Комерційним актом БА №792877/55/11 від 22.02.2016р. встановлено, що при комісійному огляді вагона №65303323 зясувалось: вантаж антрацит. Праворуч зазор між кришкою люка №2 та проміжною балкою 60 х 1100мм. Зазор закладено папером, паклею. Люка та двері закриті. Течі вантажу немає. Навантаження нижче бортів 600-800мм, не розрівняна, слабо маркована, посередині над 1,2 люками заглиблення довжиною 1000 мм на всю ширину вагону, на конус до люків. При комісійному переважуванні зясувалось: вага брутто 90100 кг, тара за документом 22800 кг, нетто 67 300 кг, що менше документа 1 700 кг.

Комерційним актом БА №792878/56/3 від 22.02.2016р. встановлено, що при комісійному огляді вагоні №67897322 зясувалось: вантаж антрацит, праворуч зазор між кришкою люка №2 та проміжною балкою 60 х 1000мм. Зазор закладено папером, паклею. Інші люка закриті, вагон бездвірний. Течі вантажу немає. Навантаження нижче бортів 500-600мм, не розрівняна, слабо маркована, посередині над 1,2 люками заглиблення довжиною 1500 мм на всю ширину вагону, на конус до люків. При комісійному переваженні вагона зясувалось: вага брутто 91 800 кг. тара з документа 22 000 кг, нетто 69 800 кг, що менше документа на 1 200 кг. При повторній перевіски вага підтвердилась.

Фактично на склади ПРАТ «ВО «ОБЛПАЛИВО» у вказаних вагонах прибуло вугілля з недостачею, про що складено відповідні комерційні акти.

За умовами частини 1 статті 12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Статтею 23 вказаного Закону перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до приписів статті 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно із статтею 26 вказаного Закону обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

При цьому у статті 129 Статуту зазначено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до частини 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Вказана норма кореспондується із статтею 113 Статуту, відповідно до якої за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин. Відповідно до абзацу першого статті 114 Статуту за недостачу вантажу залізниця відшкодовує фактичні збитки у розмірі дійсної вартості недостачі вантажу.

Як вбачається із Специфікацій №1 від 04.01.2016р. до договору поставки №4/01- 16, видаткової накладної №РН-0000004 від 18.01.2016 р., довідки постачальника від 23.03.2016р. №30/03-16 ціна однієї тонни вугілля марки ДГ (13-100) складає 1708,33грн. без ПДВ (або 2 050,00 грн. з ПДВ).

За специфікацією №2 від 10.02.2016р. до договору поставки №4/01-16, видаткових накладних №РН-0000018, №РН-000019 від 16.02.2016р, рахунків - фактури №СФ-0000018, №СФ-0000019 від 16.02.2016р., довідок відправника №23/03-16, №23-03/16 від 23.03.2016р. ціна однієї тонни вугілля марки АМ (13-25) складає 1916,67грн. без ПДВ (або 2 300,00 грн. з ПДВ)

Надані позивачем документи підтверджують вартість вантажу під час його перевезення, виходячи з якої позивачем розраховано розмір фактичної шкоди, яку заподіяно залізницею.

Абзацом другим статті 114 Статуту встановлено, що недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

При цьому при розрахунку суми збитків (додається) застосовано пункт 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000року №644, який визначає норми недостачі при перевезенні в залежності від властивостей вантажу, які вказані у відсотках від маси вантажу і складаються з двох показників: норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

Виходячи з приведеного розмір збитків від нестачі 7100 кг (або 7,1 т.) з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто вугілля у вагоні №67680322 становить 13161,00 грн. з урахуванням ПДВ (7,1т. - (68,0т х 1%) х 2 050,00 грн.).

Розмір збитків від нестачі 1200 кг (або 1,2 т.) з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто вугілля у вагоні №67897322 становить 1127,00 грн. з урахуванням ПДВ (1,2т. - (71,0т х 1%) х 2 300,00 грн.).

Розмір збитків від нестачі 1700 кг (або 1,7 т.) з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто вугілля у вагоні №65303323 становить 2323,00 грн. з урахуванням Г1ДВ (1,7т. - (69,0т х 1%) х 2 300,00 грн.).

Отже всього розмір нестачі складає 16611,00 грн. з урахуванням ПДВ.

З викладеного вбачається, що наявні всі правові підстави для матеріальної відповідальності перевізника у розмірі фактично заподіяної шкоди - 16611,00 грн. за незбереження вантажу у вагонах №67680322, №67897322, №65303323 оскільки вагони прибули на станцію призначення з ознаками втрати вантажу під час перевезення, про що свідчать відповідні комерційні акти.

Як випливає із вказаних комерційних актів, на поверхні вантажу наявні поглиблення.

Таким чином передбачені статтею 111 Статуту обставини звільнення залізниці від відповідальності за недостачу вантажу відсутні.

Водночас у пункті 2.9 Роз'яснень ВГСУ від 29.05.2002р. № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" зазначено, що правила пред'явлення та розгляду претензій допускають пред'явлення однієї претензії про відшкодування за втрату, псування або пошкодження вантажу не більше як за п'ятьма відправками, які завантажені однорідним вантажем на одній станції одним відправником на одну станцію призначення на адресу одного одержувача, (також ця норма коментується абзацом другим п. З «Правил заявления розгляду претензій», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334). Що ж до претензій, які пред'являються з інших підстав, наприклад, про стягнення штрафу за невиконання плану перевезень або штрафу за несвоєчасну доставку вантажів, то кількість об'єднуваних в одній претензії вимог не обмежується.

Статут не обмежує права позивача об'єднати кілька вимог в одній позовній заяві. У вирішенні відповідного питання слід керуватися статтею 58 ГПК, де зазначено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. В одній позовній заяві до залізниці та вантажовідправника (вантажоодержувача) не повинні об'єднуватись вимоги, які відповідно до чинного законодавства не підлягають задоволенню за рахунок залізниці, наприклад, відшкодування за пошкодження вантажу і штраф за поставку неякісної продукції, або які не пов'язані між собою наданими доказами.

Таким чином, приведене свідчить про не забезпечення залізницею збереження вантажу при його перевезенні. Тобто, наявна вина залізниці при перевезенні вказаного вантажу.

Заперечення відповідача викладені у відзиві на позов суд відхиляє за таких підстав.

Як вже зазначено вище, вказані вагони подані під завантаження у справному стані, про що свідчать вказані комерційні акти. Наявність на поверхні вантажу поглиблень однозначно свідчить про втрату вантажу при перевезенні. Отже, залізниця не забезпечила надійне та належне зберігання вантажу.

За таких обставин, суд вважає що позов підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства "Виробниче об'єднання "Облпаливо" - задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19, , р/р 247 у філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 328845) на користь Приватного акціонерного товариства "Виробниче об'єднання "Облпаливо" (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 70/1, , р/р 6125 в ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 328704) суму збитків у розмірі 16611 грн. (шістнадцять тисяч шістсот одинадцять) грн. та судовий збір у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 18 липня 2016 р.

Суддя М.І. Никифорчук