РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2016Справа №910/7265/16
За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс»

До Міністерство оборони України

Про стягнення 39 301,74 грн.

Суддя Мельник В.І.
Представники:
від позивача: Данилова Л.А., довіреність № б/н від 01.01.2016

від відповідача: Бойко В.Г., довіреність № 220/28/д від 06.01.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс» (далі позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Міністерство оборони України (далі відповідач ) про стягнення 39 301,74 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору № 286/5/15/13 від 23.09.2015р.

Ухвалою суду від 21.04.2016р. порушено провадження у справі № 910/7265/16 та призначено розгляд на 16.05.2016 р.

16.05.2016р. позивач подав через відділ діловодства суду документи по справі.

16.05.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача заявив клопотання про відкладення судового розгляду справи.

Суд вирішив відкласти судовий розгляд справи на 24.06.2016р.

22.06.2016р. позивач подав через відділ діловодства суду заяву про збільшення позовних вимог.

24.06.2016р. представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, підтримав подану заяву про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, надав суду відзив на позовну заяву.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:
23.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс» (позивач, виконавець) та Міністерство оборони України (відповідач, замовник) було укладено договір № 286/5/15/13 про надання юридичних послуг. Відповідно до умов даного договору виконавець зобов`язався у 2015р. надати послуги щодо прання та хімічного чищення текстильних і хутряних виробів білизни, обмундирування, спецодягу та іншого речового майна, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити надані послуги в кількості, у строки і виключно за цінами згідно цього договору.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що приймальний контроль якості та кількості наданих послуг проводиться представником військової частини. Представник замовника зобов`язаний поставити свій підпис на накладній про отримання майна із зазначенням дати отримання, і за наявності зауважень по якості та кількості наданих послуг. Одночасно з випраним майном замовнику передається акт приймального контролю якості та кількості наданих послуг, який оформляється виконавцем у трьох примірниках, підписаних керівником, головним бухгалтером, експедитором та засвідчується мастичною печаткою виконавця. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання наданих послуг за якістю і кількістю та направляється замовнику після надання послуг разом з рахунком-фактурою протягом 5 банківських днів з дня його повернення виконавцю.

Відповідно до п. 4.1. вказаного договору розрахунки на надані послуги проводяться після фактичного їх виконання щомісячно, протягом 30 банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання виконавцем замовнику належним чином оформлений рахунок-фактуру за надані послуги, підписаного керівником, головним бухгалтером та засвідченого мастичною печаткою виконавця.

Сторони визначили, що загальна сума договору становить 2 056 410 грн., з врахуванням ПДВ (п. 3.1. договору).

Між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода № 3 від 23.12.2015р., відповідно до якої сторони дійшли згоди, що замовник здійснює попередню оплату послуг з прання, що згідно з договором передбачає надати протягом 2015 бюджетного року у розмірі, що не перевищує 30 % суми договору, на термін не більше одного місяця (з урахуванням терміну надання послуг).

Наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2012р. № 1407 «Про затвердження порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами» виконавець зобов`язується надати замовнику документи, що підтверджують фактичне надання послуг у 2015р. протягом 2 робочих днів після завершення терміну на який надано попередню оплату, внаслідок чого складається акт звіряння фактичного надання послуг. Залишок невикористаних послуг виконавець зобов`язується повернути замовнику не пізніше трьох робочих днів після завершення терміну на який надано попередню оплату.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги на суму 247 413, 06 грн., які були оплачені відповідачем у розмірі 74 779,74 грн., що підтверджується рахунками, які додані до матеріалів позовної заяви.

Відповідно до виписки банку від 22.12.2015р. відповідач перерахував позивачу передплату у сумі 222 732,00 грн.

Позивачем за рахунок наданої передплати надав послуги на суму 172 633,32 грн., що підтверджується доданими рахунками.

Згідно платіжного доручення № 2091 від 18.01.2016р. позивач повернув відповідачу не використану передплату у сумі 89 400,42 грн.

Позивач стверджує, що відповідачем порушено умови договору, оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань та не розрахувався з позивачем за надання послуг відповідно до рахунку № 1316, чим спричинив виникнення заборгованості у розмірі 39 301,74 грн.

Позивачем зазначено, що 26.02.2016р. відповідачу було надано супровідний лист № 3532 від 25.02.2016р. з рахунком від 25.02.2016р. № 1316 та з актами приймального контролю якості та кількості наданих послуг на суму 39 301, 74 грн., в якому просив погасити наявний борг.

Внаслідок того, що відповідач не погасив наявну заборгованість у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 39 301, 74 грн. та судові витрати у розмірі 1378 грн.

За наявними матеріалами справи вбачається, що відповідачем було направлено лист №286/6/1591 від 11.03.2016р., в якому відповідач повертає документи позивачу без їх реалізації, посилаючись на закінчення бюджетного року.

Згідно наданих пояснень та відзиву на позов, відповідач посилається на те, що позивачем було надано рахунки лише у лютому 2016 року, що порушує порядок надання документів на оплату послуг, тому у відповідача відсутні підстави для реєстрації зобов`язань.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до п.п. 4.1. та 6.1.1. договору зобов`язання відповідача сплатити надані послуги виникає після спливу 30 банківських днів з дати надання позивачем рахунків та актів наданих послуг, тобто відповідач мав сплатити заборгованість 05.04.2016р. Проте, станом на день подання позову відповідач не виконав свої зобов`язання, кошти за надання послуг не сплатив у повному обсязі.

Позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 41 902,62 грн., а саме: 39 301,74 грн. основного боргу, 2 600,88 грн. інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 1378 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, 901 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором надання послуг.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вина відповідача в порушенні зобов`язань по оплаті за надані позивачем послуги доведена матеріалами справи.

Суд встановив, що матеріалами справи доведено факт порушення умов договору з боку відповідача, а саме не сплачено кошти за надання послуг позивачем на підставі рахунку №1316 від 25.02.2016р., тому суд, враховуючи наявні докази в матеріалах справи та надані пояснення представників сторін, дійшов висновку про задоволення позовну у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов`язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 173, 193, ГК України, ст.ст. 22, 33, 49, 75, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.

Стягнути з Міністерство оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс» (04211, м. Київ, вул. Лайоша Гавро, буд. 6, ) 39 301 (тридцять дев`ять тисяч триста одну) грн. 74 коп. основного боргу, 2 600 (дві тисячі шістсот) грн. 88 коп. інфляційних витрат та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс» (04211, м. Київ, вул. Лайоша Гавро, буд. 6, ) 449 (чотириста сорок дев`ять) грн. надлишково сплаченого судового збору.

Видати накази відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 11.07.2016р. )

Суддя В.І.Мельник