КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2016 р. Справа№ 910/12/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Кузьмик І.П. (за довіреністю № 110116-01/С від 11.01.2016 р.);

від відповідача - Чепелянський О.В. (за довіреністю від 15.12.2015 р.);

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"

на рішення господарського суду міста Києва від 21.03.2016р.

у справі № 910/12/16 (суддя: Цюкало Ю.В.)

За позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал страхування"

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"

про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2016 року позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою, в якій просив стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" на користь позивача 251 525,41 грн. страхового відшкодування.

Рішенням господарського суду м. Києва від 21.03.2016 року позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал страхування" задоволено повністю, стягнуто з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал страхування" грошові кошти у сумі 251 525,41 грн. страхового відшкодування.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що у позивача виникло право вимагати суму страхового відшкодування в особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди, а тому у зв'язку з укладенням відповідачем з ПрАТ "Західукртранс" сертифіката "Зелена карта" № UA/144/10753667, відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати завдану шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "Мерседес", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша" звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 21.03.2016р. у справі № 910/12/16 повністю і прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Зазначив також, що відповідно до п. в ст. 4 Конвенції у разі настання події за участю двох або більше транспортних засобів, які зареєстровані в іншій країні, ніж та де сталася дорожньо-транспортна пригода, застосовується внутрішнє законодавство країни реєстрації таких транспортних засобів, а тому п. 5 ст. 2 Конвенції не підлягає застосуванню у досліджуваній події, адже у ній йдеться мова виключно про страхові випадки, учасниками яких були виключно застраховані за договорами майнового страхування ТЗ та не спрацював жоден поліс. Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до Процедурних правил ради бюро, прийнятими на Генеральній Асамблеї ООН, яка проходила у м. Ретімно (о. Крит) 30.05.2002 року, позивач повинен був звертатися із претензією до страхового бюро Словацької Республіки.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11 травня 2016 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" та призначено справу до розгляду.

30.05.2016 р. через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, просить її відхилити та залишити в силі рішення господарського суду міста Києва від 21.03.2015 р.

В судовому засіданні оголошувалась перерва.

В судовому засіданні 07.07.2016 року представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, а рішення господарського суду міста Києва від 21.03.2016 р. просив залишити без змін.

Представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 21.03.2016 р. просив скасувати.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.10.2014 року між позивачем (страховик) та товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Логістик" (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 373/14-Т/Ц1 (договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням, в тому числі, транспортним засобом "Сканія", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 11-15).

Відповідно до п. 15 договору місце дії договору - Україна, СНД та Європа.

Згідно з п. 16 договору строк дії договору з 01 жовтня 2014 р., з урахуванням умов п.п. 23.1., 23.2. договору, по 30 вересня 2015 р., з урахуванням умов п.п. 23.1., 23.2 договору.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.04.2015 року в Словацькій Республіці на автомобільній паркові між Крчавою та Вишнє Нємецке відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_4 припаркував автомобіль "Мерседес", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, не забезпечивши при цьому нерухомість транспортного засобу, в результаті чого вказаний транспортний засіб врізався в автомобіль "Сканія", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Як вбачається з повідомлення про настання страхового випадку № 6/К від 30.06.2015 р. року місцевого відділення поліції Собранце районного управління поліції в Міхаловцях Словацької Республіки, дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок дій водія ОСОБА_4 (а.с. 19).

19.04.2015 р. ТОВ «Транс-Логістик» звернувся до позивача з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 21-22).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 203/15 від 11.06.2015 р., який міститься в матеріалах справи, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Сканія", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження в ДТП, складає 301 525,41 грн. (а.с. 23-34).

Позивачем 03.07.2015 р. здійснено розрахунок страхового відшкодування, відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 301 525,41 грн. (а.с. 35).

17.07.2015 р. позивачем було складено страховий акт № 373/14-Т/Ц1-4-1, відповідно до якого було вирішено здійснити виплату ТОВ «Транс-Логістик» 301 525,41 грн. Форма сплати - 232 150,41 грн. виплатити ТОВ «Транс-Логістик» на його розрахунковий рахунок, 69 375,00 грн. зарахувати в рахунок сплати чергового платежу за договором страхування № 373/14-Т/Ц1 від 01.10.2014 р. (а.с. 36).

21.07.2015 р. та 22.07.2015 р. позивачем на підставі страхового акту № 373/14-Т/Ц1-4-1 від 17.07.2015 р., було сплачено ТОВ «Транс-Логістик» 132 150,41 грн. та 100 000,00 грн. відповідно, а в загальній сумі 232 150,41 грн. в рахунок ремонтну транспортного засобу "Сканія", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 32).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ПрАТ "Західукртранс" застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "Мерседес", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом укладення з відповідачем сертифіката "Зелена карта" № UA/144/10753667.

05.08.2015 р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 0/н, в якій просив відповідача відшкодувати в порядку регресу 301 525,41 грн. (а.с. 41).

07.10.2015 р. відповідач надав позивачу відповідь на його претензію, в якому зазначив, що відповідно до пункту b) ст. 4 Міжнародної Конвенції про право, що застосовується до дорожньо-транспортних пригод «у разі настання події за участю двох або більше транспортних засобів, які зареєстровані в іншій країні ніж та де сталася дорожньо-транспортна пригода, застосовується внутрішнє законодавство країни реєстрації таких транспортних засобів, та повідомив, що в передбачений Законом України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» строк відповідач здійснить виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 25.11.2015 року відповідачем сплачено позивачу лише 50 000,00 грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 22755, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом до відповідача у даній справі про стягнення з останнього страхового відшкодування у сумі 251 525,41 грн. (301 525,41 грн. - 50 000,00 грн. сплаченого відповідачем страхового відшкодування).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що у позивача виникло право вимагати суму страхового відшкодування в особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди, а тому у зв'язку з укладенням відповідачем з ПрАТ "Західукртранс" сертифіката "Зелена карта" № UA/144/10753667, відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати завдану шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "Мерседес", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Статтею 988 Цивільного кодексу України встановлено обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування у встановлений договором строк.

Разом з цим, Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до пункту 1.11 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховий сертифікат "Зелена картка" є страховим сертифікатом єдиної форми, що застосовується в країнах - членах міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", які зазначені і не викреслені у такому сертифікаті.

Пунктом 10.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що договори міжнародного страхування діють на території країн, зазначених у таких договорах. Договори міжнародного страхування, які діють на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", посвідчуються відповідним уніфікованим сертифікатом "Зелена картка", що визнається і діє в цих країнах.

Пунктом 22.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено обов"язок страховика відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодувати у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров"ю, майну третьої особи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до таблиці лімітів відповідальності у країнах-членах міжнародної системи "Зелена картка", розміщеної на офіційному сайті МТСБУ, ліміт відповідальності в Словацькій Республіці складає 1 000 000,00 Євро, що становить 22 970 700,00 грн. за офіційним курсом Національного банку України станом на дату ДТП.

Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Згідно з п. 51.4. ст. 51 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" повні члени МТСБУ зобов'язані здійснювати виплату страхового відшкодування у разі настання страхового випадку, який спричинили їх страхувальники на території інших держав, з уповноваженими організаціями з страхування цивільно-правової відповідальності яких МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Якщо виплату страхового відшкодування здійснило МТСБУ, повні члени відшкодовують йому цю виплату і сплачують пеню за період від дати виплати, здійсненої МТСБУ, до дати здійснення повним членом компенсаційного платежу на користь МТСБУ, з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який нараховується пеня.

Щодо заперечень відповідача про те, що відповідно до Процедурних правил ради бюро, прийнятими на Генеральній Асамблеї ООН, яка проходила у м. Ретімно (о. Крит) 30.05.2002 року, позивач повинен був звертатися із претензією до страхового бюро Словацької Республіки, колегія суддів зазначає про наступне.

Конвенцією про право, що застосовується до дорожньо-транспортних пригод (Україна приєдналася на підставі Закону N 3513-VI ( 3513-17 ) від 15.06.2011 року) визначається право, що застосовується до цивільної недоговірної відповідальності, яка виникає внаслідок дорожньо-транспортних пригод, незалежно від того, який вид провадження використовується для забезпечення цієї відповідальності.

Відповідно до ст. 9 зазначеної конвенції особи, яким завдано шкоди чи збитків, мають право звернутися безпосередньо до страховика особи, яка несе відповідальність, якщо вони мають таке право за правом, що застосовується відповідно до статей 3, 4 чи 5. Якщо відповідно до статей 4 чи 5 застосовується право Держави реєстрації й це право не передбачає права безпосереднього звернення, таке право, однак, існує, якщо це передбачено внутрішнім правом Держави, у якій відбулася пригода.

Отже, зазначеними нормами передбачено право особи звернутися безпосередньо до страховика, що і було реалізовано ТОВ «Транс-Логістик» під час звернення останнього до позивача з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, сплативши ТОВ «Транс-Логістик» страхову виплату за завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду транспортному засобу "Сканія", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Посилання відповідача про те, що п. 5 ст. 2 Конвенції не підлягає застосуванню , оскільки у ній йдеться мова виключно про страхові випадки, учасниками яких були виключно застраховані за договорами майнового страхування ТЗ та не працював жодний поліс, колегією суддів вважає необґрунтованими, оскільки в п. 5 ст. 2 зазначеної конвенції чітко зазначено, що ця конвенція не застосовується до зворотних вимог та суброгації настільки, наскільки це стосується страхових компаній.

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Мерседес", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент настання страхової події була застрахована у відповідача на підставі сертифікату "Зелена карта" № UA/144/10753667, відповідно до якої страхова сума визначається на умовах країни відвідання, то саме на відповідача покладено обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування позивачу.

Аналогічного висновку дійшов Вищий господарський суд України в постанові від 10.04.2012 року у справі № 23/383.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 251 525,41 коп. страхового відшкодування (301 525,41 грн. нарахованої суми страхового відшкодування - 50 000 грн. 00 коп. сплаченої відповідачем суми страхового відшкодування).

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 21.03.2016 року у справі № 910/32503/15, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" на рішення господарського суду міста Києва від 21.03.2016 року у справі № 910/12/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 21.03.2016 року у справі № 910/12/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/12/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Л.В. Кропивна

Є.Ю. Пономаренко