ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" липня 2016 р. Справа № 07/138-38.1

Суддя господарського суду Волинської області Суряк О.Г., розглянувши

заяву державного комунального підприємства "Луцьктепло"

про відстрочку виконання судового рішення

по справі № 07/138-38.1

за позовом дочірньої компанії ОСОБА_1 України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України

до державного комунального підприємства Луцьктепло

про стягнення 21 705900грн.

за участю представників:

від стягувача: ОСОБА_1, представник за довіреністю від 27.04.2016р.

від заявника (боржника): ОСОБА_2В, представник за довіреністю від 05.07.2016р.

Встановив: 14.04.2016р. ДКП Луцьктепло звернулося до господарського суду із заявою (вих. №1608/08 від 12.04.2016р.) про відстрочення виконання судового рішення, в якій просить відстрочити виконання судового рішення господарського суду Волинської області від 13.10.2010р. по справі 07/138-38.1 до 31 грудня 2016р.

Ухвалою суду від 15.04.2016р. було відкладено вирішення питання про прийняття заяви ДКП Луцьктепло про відстрочення виконання судового рішення господарського суду Волинської області від 13.10.2010 року по справі №07/138-38.1 до повернення матеріалів справи № 07/138-38.1 до господарського суду Волинської області.

В звязку із завершенням касаційного провадження та поверненням матеріалів справи, заяву призначено до розгляду в засіданні на 11.07.2016р.

Обгрунтовуючи заяву про відстрочку ДКП «Луцьктепло» посилається на те, що основним джерелом надходжень грошових коштів на комунальне підприємство є оплата теплової енергії та послуг з теплопостачання споживачами, які, проте, не здійснюють своєчасно та в повному обсязі розрахунки. Рівень розрахунків населення (основного споживача) за теплову енергію та послуги з теплопостачання у 2015 році був на рівні 71 відсотка.

ДКП «Луцьктепло» вживає усіх передбачених законодавством заходів по стягненню заборгованості зі своїх боржників. Однак, вжиті заходи, з незалежних від боржника причин, не призводять до повного погашення дебіторської заборгованості.

Важке фінансове становище Боржника зумовлене також тим, що всупереч вимогам ст.20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію, які встановлюються Національною комісією, не забезпечують відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, тобто не покривають дійсних фактичних затрат, понесених комунальним підприємством.

Загальна сума кредиторської заборгованості боржника станом на 29.02.2015р. складає 174 476,1 тис.грн.

Стратегічне значення боржника для регіону, в якому він здійснює господарську діяльність, а також ймовірність зупинення роботи такого підприємства внаслідок негайного примусового виконання рішення та загроза його банкрутства, а також масового скорочення працівників є достатніми правовими підставами, в розумінні ст. 121 ГПК України, для надання відстрочки виконання рішення.

Звертає увагу на те, що боржник є комунальним підприємством, яке є власністю територіальної громади міста Луцька. Боржник є соціально значимим підприємством, оскільки забезпечує теплом та гарячою водою 55 тис. Житлових помешкань споживачів та майже тисячу юридичних осіб, в т.ч. й тих, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів. На ДКП «Луцьктепло» працює більше девятисот працівників.

Застосування заходів примусового виконання судового рішення органом ДВС, зокрема, звернення стягнення на грошові кошти та майно Боржника не тільки не сприятиме скорішому та оперативному виконанню рішення, а й значно утруднить його виконання через відсутність достатніх сум грошових коштів на рахунках Боржника та ліквідного майна. При цьому, це точно паралізує роботу комунального підприємства, призведе до його банкрутства, поставить під загрозу зриву підготовку до наступного опалювального сезону. Що, в свою чергу, потягне порушення прав та законних інтересів переважної більшості мешканців обласного центру, а також юридичних осіб, зокрема, бюджетних установ та організацій, серед яких комунальні заклади соціальної сфери (дитячі садочки, школи, лікарні, будинки-інтернати тощо).

Неналежна підготовка теплового господарства до опалювального сезону може призвести до непрогнозованих техногенних та соціально-економічних наслідків.

Аналіз фінансово-економічної ситуації, що склалася на підприємстві, прогнозу надходжень грошових коштів від господарської діяльності підприємства, періодичності (сезонності) таких надходжень та витрат підприємства дозволяє стверджувати, що судове рішення по даній справі може бути виконано ДКП «Луцьктепло» у встановлений спосіб повністю не раніше грудня 2016 - січня 2017 року.

В судовому засіданні представник ДКП «Луцьктепло» заявлені вимоги підтримав.

Стягувач (позивач) в запереченнях на заяву боржника про відстрочку виконання рішення та представник стягувача в судовому засіданні просять відмовити в задоволенні даної заяви, зазначають, що посилання боржника на важкий фінансовий стан не є винятковою обставиною в розумінні ст..121 ГПК України, за наявності якої можливе надання відстрочки виконання рішення. Крім того, важке фінансове становище утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось обєктивних обставин, щоб унеможливило виконання договірних зобовязань та рішень суду. Звертає увагу суду на те, що боржник вже вшосте звертається до господарського суду Волинської області із заявами про надання відстрочки виконання рішення суду по даній справі. Рішення суду не виконується більш ніж 5 років і ця обставина свідчить про небажання боржника виконувати зобовязання.

ДК «ОСОБА_1 України» не є газовидобувною компанією, підприємство розраховується за отриманий природний газ за договорами з Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», яка в свою чергу даний природний газ закуповує за зовнішньоекономічними контрактами у іноземних імпортерів.

Як вказує стягувач, невиконання своїх грошових зобовязань за отриманий природний газ перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» в подальшому призведе до невиконання грошових зобовязань перед іноземними постачальниками. Несплата боргів перед іноземними постачальниками газу може потягнути за собою взагалі зупинення постачання природного газу на територію України.

Заслухавши пояснення представників заявника (боржника), стягувача та розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про відстрочку виконання рішення суду не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Рішенням господарського суду Волинської області від 13.10.2010р. по справі № 07/138-38.1, залишеним без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 14.12.2010р. та Вищого господарського суду України від 16.02.2011р., позов ДК «ОСОБА_1 України» НАК «Нафтогаз України» до ДКП «Луцьктепло» задоволено частково, вирішено стягнути з ДКП «Луцьктепло» на користь ДК «ОСОБА_1 України» НАК «Нафтогаз України» 20387 562 грн. (в т.ч. 20 000 000 грн. основного боргу, 146 482 грн. пені та 241 080 грн. 3% річних), а також 23 951,23 грн. витрат по сплаті державного мита та 221,67 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Всього - 20 411 734,90 грн.

На виконання даних рішень суду видано наказ від 03.03.2011р. №07/138-1, який було предявлено до виконання.

Як вказує боржник, рішення суду не виконано у зв'язку з важким фінансово-економічним становищем, у якому в даний час знаходиться ДКП «Луцьктепло».

З матеріалів справи вбачається, що за аналогічних обставин виконання рішення суду по даній справі вже неодноразово відстрочувалось.

Знову, 14.04.2016р. до закінчення терміну відстрочення ДКП «Луцьктепло» вшосте звернулося до господарського суду Волинської області із заявою про відстрочку виконання рішення до 31.12.2016р.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно статті 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Пункт 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012р. констатує, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, законодавець у будь-якому випадку повязує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з обєктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Разом з тим, стаття 33 ГПК України встановлює обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заявою боржника не обґрунтовано та не доведено винятковість обставин, що ускладнюють виконання рішення у даній справі або роблять його неможливим.

Крім того, відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, тому з метою вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, слід враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав люди-ни та основних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру…, а у системному розу-мінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному понов-ленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин даної справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у звязку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005р. у справі Чіжов проти України (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обовязком держави є організація системи ви-конання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних орга-нів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у пар.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Стаття 42 ГК України визначає як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарську діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. При цьому здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладення на підприємство тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

Посилання Боржника на складне фінансове становище підприємства - не є тим доказом, що підтверджує наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та встановлюють фінансову неспроможність боржника.

Надання відстрочки на підставі тяжкого фінансового стану відповідача не може вважатися підставою для застосування положень ст. 121 ГПК України, адже, враховуючи положення ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник, у випадку порушення грошового зобовязання, не може посилатися на неможливість його виконання.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані у заяві підстави для відстрочки виконання судового рішення не є тими виключними обставинами, які створюють підґрунтя для її надання, оскільки економічна криза впливає не тільки на боржника, а й на стягувача. Крім того, фінансовий стан боржника документально не підтверджений належними і допустимими доказами.

Також, у випадку недостатності грошових коштів на рахунках, стягнення може бути звернуте на майно боржника.

Враховуючи неодноразове відстрочення виконання рішення суду впродовж кількох років, та те, що наведені заявником підстави для відстрочки виконання судового рішення не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для відстрочки виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для відстрочки виконання рішення господарського суду.

Керуючись ст.ст 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити державному комунальному підприємству "Луцьктепло" в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду.

Суддя О. Г. Сур'як