РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2016Справа №910/7348/16

За позовомПублічного акціонерного товариства "Український зональний науково - дослідний інституту по цивільному будівництву"
доДержавного підприємства "Науково - дослідний проектний інститут містобудування"
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача
Міністерство регіонального розвитку та будівництва та житлово-комунального господарства
проусунення перешкод в користуванні майном
Суддя Трофименко Т.Ю.

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 по дов. № б/н від 25.01.2016;

відповідача: Маслакова І.Ю. по дов. № 042/9/1/707 від 18.01.2016;

від третьої особи: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково - дослідний інститут по цивільному будівництву" до Державного підприємства "Науково - дослідний проектний інститут містобудування" про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні нежитловими приміщеннями будівлі інституту КиївЗНДІЕП, яка розташована за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 26 (літера А) шляхом заборони Державному підприємству "Науково - дослідний проектний інститут містобудування", його посадовим та службовим особам вчиняти дії, пов'язані з експлуатацією будівлі інституту КиївЗНДІЕП, в тому числі втручатися в роботу електромереж, системи опалення та водовідведення, обмежувати або сприяти допуску до приміщень будівлі інституту КиївЗНДІЕП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/7348/16, розгляд справи призначено на 23.05.2016р.

23.05.2016р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання мотивоване тим, що повноважний представник в судове засідання не може з'явитися у зв'язку з тим, що приймає участь в іншому судовому засіданні.

Відповідачем через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подано письмовий відзив на позов. Відповідно до даного відзиву проти задоволення позовних вимог заперечує.

В судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про залишення позову без розгляду.

Клопотання мотивоване тим, що відповідно до п. 8.1 розділу 8 Статуту ПАТ "КиївЗНДІЕП", затвердженого наказом Міністра регіонального розвитку та будівництва України від 22.07.2010 № 274, зареєстрованого державним реєстратором Печерської районної державної адміністрації 30.07.2010 № 4013283 (далі - Статут) вказано, що "Управління Інститутом здійснюють: 1) Вищий орган Інституту в особі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України, який виконує повноваження загальних зборів акціонерів та наглядової ради до моменту прийняття рішення про приватизацію; 2) Генеральний директор Інституту...".

Частиною 1 ст. 54 ГПК України передбачено, що позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Юридична особа, відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України, набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів і закону. Отже, від імені юридичної особи позовну заяву підписує повноважна посадова особа, повноваження якої ґрунтуються на установчих документах чи приписах закону.

Таким чином, право на представництво юридичної особи пов'язане з наявністю акта органу управління юридичної особи, котрим ця юридична особа наділяє посадову особу повноваженнями вчиняти певні юридичні дії.

Керівник підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначено законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їхнє посадове становище. Повноваження керівників юридичних осіб підтверджується:

а) документами, що посвідчують їхнє посадове чи службове становище. До таких документів відносять накази (чи інші аналогічні документи) про призначення на посаду, протоколи зборів про обрання на посаду;

б) установчими документами юридичної особи, в яких містяться повноваження посадових чи службових осіб, що беруть участь у справі як представники цих осіб.

ДП "НДПІ містобудування" зазначає, що позовну заяву підписано представником позивача ОСОБА_1 на підставі довіреності, виданої 25.01.2016, яку підписано директором ПАТ "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву - ПАТ "КиївЗНДІЕП" ОСОБА_4

Проте, серед документів, доданих до позовної заяви, відсутні докази, які б станом на день подання позову до суду, підтвердили той факт, що директор Позивача ОСОБА_4 є уповноваженою особою, яка має право без довіреності здійснювати юридичні дії від імені ПАТ "КиївЗНДІЕП".

З огляду на зазначене, відповідач вважає, що позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, оскільки довіреність б/н від 25.01.2016 підписана неуповноваженою особою.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд залишає позов без розгляду якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Суд заслухавши пояснення представника відповідача, завважав за потрібне розглянути дане клопотання в наступному судовому засіданні за участю представника позивача.

У зв'язку з тим, що представник позивача в судове засідання не з'явився, вимог суду не виконав, судом було відкладено розгляд справи на 06.06.2016р.

В судовому засіданні 06.06.2016р. представник відповідача заявлене клопотання про залишення позову без розгляду підтримав.

Представником позивача в судовому засіданні наданий Витяг з Статуту підприємства, відповідно до якого слова Генеральний директор замінено словом директор.

З урахуванням викладеного клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про витребування від відповідача належним чином засвідченої копії рішення Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 28.01.2014р. №10347912.

Представник відповідача проти задоволення даного клопотання не заперечував.

Дане клопотання позивача було судом розглянуто та задоволено.

Також, суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду міста Києва може вплинути на права та обов'язки Міністерства регіонального розвитку та будівництва та житлово-комунального господарства України та залучив його до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

В судовому засіданні представником позивача подана заява про продовження строку вирішення спору відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, яка судом була розглянута та задоволена.

Розгляд справи було відкладено на 04.07.2016.

02.07.2016 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивачем було подано клопотання про витребування у Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України оригінальні примірники:

- аудиторського звіту від 26.06.2013 № 24-13/02 внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності діяльності ПАТ «КиївЗНДІЕП» за період з 01.10.2012 по 31.03.2013 разом з усіма додатками для огляду та належним чином завіреної копії для матеріалів справи.

- акту від 23.12.20110 № 30/24-10/7 позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» за період з 01.04.2010 по 01.11.2010 разом з усіма додатками для огляду та належним чином засвідчені копії - для матеріалів справи.

Суд, розглянувши клопотання позивача про витребування доказів, не знаходить підстав для його задоволення зважаючи на те, що дані документи не є необхідними для прийняття рішення у даній справі.

Також, 02.07.2016 позивачем через загальний відділ діловодства господарського суду було подано додаткові письмові пояснення.

Відповідачем 04.07.2016 через загальний відділ діловодства господарського суду подано додаткові пояснення до відзиву.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у даному судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Представник третьої особи в судове засідання 04.07.2016 не з'явився. Від третьої особи заяв та клопотань процесуального характеру, на час проведення судових засідань, до суду не надходило.

Третя особа належним чином повідомлена про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого господарського суду України, викладених в пункті 2.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно п. 3.9.2 Постанови № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Окрім того, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на вищевикладене, оскільки явка представників сторін в судові засідання обов'язковою не визнавалась, третя особа не скористалась належним їй процесуальним правом приймати участь в судових засіданнях, третьою особою не надано будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, беручи до уваги відсутність процесуальних заяв та клопотань сторін на час розгляду справи, суд, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, здійснював розгляд справи за відсутності представника третьої особи, виключно за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши позов Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково - дослідний інститут по цивільному будівництву" до Державного підприємства "Науково - дослідний проектний інститут містобудування", заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та вивчивши зібрані у справі докази, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши надані докази та оглянувши їх оригінали в судових засіданнях, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

На підставі наказу Міністерства України у справах будівництва та архітектури № 73 від 30.03.1994 було перетворено Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву - скорочено «КиївЗНДІЕП», у відкрите акціонерне товариство (у подальшому переіменовано на Публічне акціонерне товариство) «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» - ПАТ «КиївЗНДІЕП) та затверджено статут Відкритого акціонерного товариства «КиївЗНДІЕП».

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 355-р від 01.03.2010 та наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України (органу управління позивача та відповідача) № 116 від 31 березня 2010 року з балансу ВАТ «КиївЗНДІЕП» на баланс державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» (надалі - відповідач) передано державне нерухоме майно - будівлю літера «А», площею 9854,2 кв. м., за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки. 26.

12.04.2010, на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України № 355-р від 01.03.2010 та наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України (органу управління позивача та відповідача) № 116 від 31 березня 2010 року, комісією з приймання передачі державного нерухомого майна було здійснено огляд будівлі (літера «А») площею 9854,2 кв.м. за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, а також ВАТ «КиївЗНДІЕП» передав, а ДП «НДПІ містобудування» прийняв дане приміщення.

У подальшому, відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України № 329 від 21.08.2010, нежитлові приміщення загальною площею 9854,2 кв.м. за адресою: бульвар Лесі Українки, 26, літ. «А», м. Київ закріплено за державним підприємством «Науково-дослідний проектний інститут містобудування» на праві господарського відання.

23.02.2015 наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 37 було скасовано накази Міністерства регіонального розвитку та будівництва України № 116 від 31.03.2010 «Про передачу нерухомого майна» та № 329 від 21.08.2010 «Про закріплення нежитлових приміщень» та рекомендовано ПАТ «КиївЗНДІЕП» та ДП «НДПІмістобудування» в місячний термін вирішити питання щодо розміщення підрозділів ДП «НДПІмістобудування» в приміщеннях ПАТ «КиївЗНДІЕП» на умовах оренди.

Таким чином, позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що у відповідача жодних прав на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Київ, бул. Л. Українки, 26 не виникало.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що листом від 17.04.2015 № 7/21-4410 Мінрегіон України повідомив в тому числі відповідача, що з огляду на зареєстроване право власності, належним орендодавцем вказаних нежитлових приміщень є ПАТ «КиївЗНДІЕП». Також, листом від 18.05.2015 № 7/21-5601 Мінрегіон України повідомив відповідача, що у останнього відсутні права розпорядження зазначеними нежитловими приміщеннями.

Зважаючи на те, що позивач вважає що на день звернення з позовом саме він є належним балансоутримувачем спірного нерухомого майна, оскільки його речове право на спірне нерухоме майно зареєстровано і така реєстрація є чинною, а відповідач чинить перешкоди у здійсненні позивачем прав власності на нежилі приміщення будівлі інституту КиївЗНДІЕП, у зв'язку з чим позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні нежитловими приміщеннями будівлі інституту КиївЗНДІЕП, яка розташована за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 26 (літера А) шляхом заборони Державному підприємству "Науково - дослідний проектний інститут містобудування", його посадовим та службовим особам вчиняти дії, пов'язані з експлуатацією будівлі інституту КиївЗНДІЕП, в тому числі втручатися в роботу електромереж, системи опалення та водовідведення, обмежувати або сприяти допуску до приміщень будівлі інституту КиївЗНДІЕП.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно положень ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Суб'єктами господарювання державного сектора економіки є суб'єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб'єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів

Згідно з ч. 5 ст. 22 Господарського кодексу України держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб'єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

У відповідно ст. до ч. 1 ст. 133 Господарського кодексу України основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд, одноосібно або спільно з іншими суб'єктами володіє, користується і розпоряджається належним йому (їм) майном, у тому числі має право надати майно іншим суб'єктам для використання його на праві власності, праві господарського відання чи праві оперативного управління, або на основі інших форм правового режиму майна, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 147 Господарського кодексу України майнові права суб'єктів господарювання захищаються законом.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Відповідно до положень ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З наявних матеріалів справи вбачається, що на момент вирішення спору по суті Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України не вирішено питання по реалізації наказу останнього від 23.02.2015 № 37 та не врегульоване питання про повернення нежитлових приміщень загальною площею 9.854,2 кв. м., за адресою м. Київ, бул. Л.Українки 26 "А" з балансу відповідача на баланс позивача та не створено відповідну комісію з передачі вказаного майна.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що нежитлові приміщення загальною площею 9.854,2 кв. м., за адресою м. Київ, бул. Л.Українки 26 "А" на день розгляду справи по суті знаходяться на балансі у відповідача, що підтверджується актом приймання-передачі внутрішнього переміщення основних засобів від 12.04.2010.

Твердження позивача про те, що у нього наявне речове право на спірне майно та раєстрація такого права є чинною судом не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до інформаційної довідки, яка наявна в матеріалах справи у вигляді копії, нежитлове приміщення загальною площею 9.854,2 кв. м., за адресою м. Київ, бул. Л.Українки 26 "А" зареєстроване за позивачем на підставі свідоцтва про право власності, виданого головним управлінням комунальної власності м. Києва від 09.12.2010 (наказ від 09.12.2010 № 1115-В).

Однак, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.03.2011 у справі № 2а-18639/10/2670, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2012 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.10.2013, визнано протиправним та скасовано наказ від 09.12.2010 № 1115-В Головного управління комунальної власності м. Києва, визнано протиправним та скасовано свідоцтво про право приватної власності від 09.12.2010 Головного управління комунальної власності м. Києва на нежилі приміщення позивача, загальною площею 9.854,2 кв. м., за адресою м. Київ, бул. Л.Українки 26 "А".

Постановою відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 18.05.2015 № ВП 47529891 відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.11.2014 № 2а-18639/10/2670 про зобов'язання КП Київське БТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна скасувати державну реєстрацію в електронному реєстрі від 15.12.2010 прав власності на нерухоме майно, номер витягу 28372119, реєстраційний номер 32374522, номер запису 215-З в книзі д.6з-282, як приватна власність за позивачем.

Приписами частини 4 статті 334 Цивільного кодексу України встановлено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відтак, реєстрацію права власності на нежилі приміщення загальною площею 9.854,2 кв. м., за адресою м. Київ, бул. Л.Українки 26 "А", визнано незаконною та скасовано в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладне, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки права позивача не порушені зважаючи на те, що на момент вирішення спору по суті нежитлові приміщення загальною площею 9.854,2 кв. м., за адресою м. Київ, бул. Л.Українки 26 "А" не перебувають на балансі у Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний інститут по цивільному будівництву».

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.07.2016р.

Суддя Т.Ю. Трофименко