ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2016 р. Справа № 922/605/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Ільїн О.В., суддя Тихий П.В.

при секретарі Довбиш А.О.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №01-16юр/7803 від 15.09.2015 року),

відповідача ОСОБА_2 (довіреність №38-4055/391 від 27.10.2010 року),

розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх.1691Х/1-38) на рішення господарського суду Харківської області від 19.05.2016 року

за позовом Акціонерної компанії Харківобленерго, м.Харків

до Комунального підприємства Харківські теплові мережі, м.Харків

про спонукання до виконання договору,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом про зобовязання КП "Харківські теплові мережі" виконувати умови договору про постачання електричної енергії від 31 березня 2010 року № 702 належним чином, а саме: шляхом обмеження власного споживання електричної енергії, згідно з пунктом 2.1. Договору та пунктом 10.2. п.п. 3 "Правил користування електричною енергією", затверджених постановою НКРЕ України від 31 липня 1996 року № 28 (зі змінами та доповненнями), статті 26 Закону України "Про електроенергетику".

Рішенням господарського суду Харківської області від 19.05.2016 року у справі № 922/605/16 (суддя Хотинець П.В.) в позові відмовлено.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач, постійно порушуючи умови договору в частині оплати за спожиту електричну енергію, не виконує приписи статті 26 ЗУ «Про електроенергетику», п.10.2 Правил користування електричною енергією», ст.526 ЦК України. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано положення ст.ст.629, 526 ЦК України, при наявних в матеріалах справи доказах постійного порушення відповідачем умов договору в частині оплати за спожиту електричну енергію та в частині обовязку обмежити власне електроспоживання.

Відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, зазначає, що для КП «Харківські теплові мережі» на даний час не встановлений рівень екологічної броні споживання електричної енергії. Разом із цим, враховуючи, що КП «Харківські теплові мережі» є підприємством життєзабезпечення та стратегічного призначення, повне припинення електроспоживання підприємством, на думку відповідача, не тільки порушить права та інтереси усіх споживачів теплової енергії м.Харкова, але й призведе до загрози життю та здоровю споживачів відповідних послуг, пошкодженню майна, відсутності тепла на особливо важливих обєктах. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

31 березня 2010 року між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (постачальником) та Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (споживачем) укладено договір про постачання електричної енергії № 702 (далі-договір) (а.с.9).

Відповідно до пункту 2.2.2 договору, постачальник зобов'язується постачати електричну енергію у відповідності з умовами договору.

Згідно пункту 2.3.3 договору, споживач зобов'язується своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами Додатку №2 «Порядок розрахунків».

Під час виконання умов договору, а також вирішення питань, які не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватись чинним законодавством України, Правилами користування електричною енергією. Правилами улаштування електроустановок, іншими нормативними документами (п.2.1 договору).

Позивач зазначає, що він належним чином виконує зобов'язання відповідно до умов договору та постачає споживачу електроенергію.

Однак, як вказує позивач, станом на 01 лютого 2016 року відповідач має заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 85659362,94 грн. , з яких електрична енергія разом з ПДВ - 85144280,67 грн., КРЕ - 515082,27 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", п. 10.2 Правил користування електричною енергією, відповідно до яких споживач електричної енергії зобов'язаний за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію обмежити власне електроспоживання до рівня екологічної броні або повністю його припинити у разі екологічної броні або відсутності такої.

Таким чином, на думку позивача, враховуючи наявну заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену електроенергію, а також приписи п.2.1 договору, наявні підстави для зобовязання КП «Харківські теплові мережі» виконувати умови договору про постачання електричної енергії від 31.03.2010 року №702 належним чином, а саме: шляхом обмеження власного споживання електричної енергії згідно з п.2.1 договору та пп.3 п.10.2 Правил користування електричною енергією», затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996 року №28, ст.26 ЗУ «Про електроенергетику».

Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції проти позову заперечував та зазначав у відзиві, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не відповідає вимогам законодавства, оскільки позивач має технічну можливість самостійно припинити електропостачання на всі обєкти КП «Харківські теплові мережі». Крім того, припинення електропостачання підприємства відповідача призведе до порушення прав споживачів електричної енергії, у звязку з чим у даних правовідносинах необхідно керуватись також приписами ЗУ «Про теплопостачання», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 24 Закону України "Про електроенергетику" енергопостачальники мають право за умови неповної оплати споживачем спожитої електричної енергії обмежити його електроспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або за відсутності такої повністю припинити електропостачання споживачу.

Порядок обмеження електроспоживання споживачеві до рівня екологічної броні або повного припинення їм електропостачання встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.7.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року №28, електрична енергія постачається споживачу безперервно, крім випадків, передбачених договором та нормативно-правовими актами, у тому числі цими Правилами. Обмеження в споживанні електричної енергії, а також вживання заходів щодо регулювання постачання електричної енергії споживачам здійснюється в порядку, встановленому діючими нормативними документами.

В п.7.5 Правил зазначено, що постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов'язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії (передачу або спільне використання технологічних електричних мереж), у разі несплати рахунків відповідно до умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами.

Згідно з пунктом 2 Порядку обмеження електропостачання споживачів до рівня екологічної броні електропостачання або повного припинення їм електропостачання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 січня 2004 року №93, енергопостачальники, електропередавальні організації або Держенергонагляд не пізніше ніж за 3 робочі дні до дати обмеження або припинення електропостачання відповідно до своїх функціональних обов'язків надсилають споживачам письмове попередження, в якому зазначаються підстава, дата і час, з якого буде запроваджено обмеження або припинення електропостачання.

Відповідно до пункту 3 Порядку обмеження електропостачання споживачів до рівня екологічної броні електропостачання або повного припинення їм електропостачання, споживачі після отримання попередження про обмеження або припинення електропостачання повинні вжити заходів до усунення причин, що викликали необхідність застосування щодо них таких дій. У разі неможливості усунення зазначених причин споживачі зобов'язані після безпечного завершення технологічного процесу виробництва (з використанням технологічної броні електропостачання) здійснити з власних електроустановок обмеження електроспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або за відсутності такої повністю його припинити.

Таким чином, враховуючи приписи вказаних правових норм, у випадку порушення споживачем права енергопостачальника щодо розрахунку за поставлену електроенергію, енергопостачальник має право здійснити свій захист шляхом обмеження електропостачання споживача до рівня екологічної броні або припинити повністю електропостачання споживачу.

Однак, позивач у даній справі звернувся до суду за захистом свого права шляхом зобов'язання відповідача обмежити своє енергоспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або припинити його.

Відповідачу не встановлено рівня екологічної броні, тому обмеження має бути здійснене у формі повного припинення електропостачання.

Згідно ч. 2 статті 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, присудження до виконання обов'язку в натурі.

Присудження до виконання обов'язку в натурі є шляхом захисту господарського права, який полягає у примусовому зобов'язанні вчинити дію або утриматися від дії, незалежно від застосування інших заходів впливу. У судовій практиці зазначений шлях захисту реалізується через позови про присудження, рішення за яким можуть виконуватися у примусовому порядку. Виконання такого судового рішення покладається на Державну виконавчу службу у порядку, який передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

Обраний позивачем спосіб захисту права неможливо забезпечити примусовим виконанням рішення суду державною виконавчою службою.

Проте, спеціальним актом законодавства, а саме: Законом України "Про електроенергетику" встановлено право енергопостачальника самостійно обмежити електроспоживання споживача до рівня екологічної броні електропостачання, що і є встановленим законом шляхом захисту права енергопостачальника від неправомірних дій боржника (аналогічна правова думка міститься в постанові Вищого господарського суду України від 18.04.2012 року у справі №18/3017/11).

Судова колегія також приймає до уваги, що позивачем документально не підтверджено доводи стосовно наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за спожиту електроенергію в розмірі 85659362,94 грн.

При цьому, відповідач під час розгляду справи суму боргу спростовує та зазначає, що на підставі спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ №20-32 за рахунок коштів фонду державного бюджету України від 14.04.2016 року, відповідач перерахував відповідачу 80 млн. грн., про що свідчить платіжне доручення №4 від 18.04.2016 року (а.с.90, 94 ), а також протягом квітня 2016 року здійснив погашення заборгованості за електричну енергію на суму 1502865,14 грн.

В обґрунтування позову, позивач зазначає, що відповідачем не було допущено його представників до власних електроустановок для здійснення обмеження електропостачання, про що складено акти не допуску персоналу АК «Харківобленерго» №500567 від 28.01.2016 року, №500576 від 04.02.2016 року, №10 від 11.02.2016 року (а.с.62-66).

Колегія суддів зазначає, що статтею 27 ЗУ «Про електроенергетику» встановлено відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику, в тому числі і за порушення правил користування.

В п.6.1.1 договору про постачання електричної енергії передбачено право постачальника обмежити або припинити електропостачання, з повідомленням споживача не пізніше ніж за три робочих дні, у разі недопущення споживачем представників постачальника до власних електроустановок або розрахункових засобів електричної енергії.

Таким чином, посилання позивача на недопуск представників АК «Харківобленерго» до електроустановок споживача як на підставу для задоволення позовних вимог у даній справі, є безпідставним.

Крім того, наявні в матеріалах справи акти про недопуск складені лише щодо трьох обєктів КП «Харківські теплові мережі» (по вул.Полтавський шлях, 152 Б; вул.Наріманова, 10; вул.Олімпійська, 23А), а з позовних вимог вбачається, що вимоги позивача звернені до необмеженого кола обєктів підприємства відповідача.

Колегія суддів також враховує також наступне.

Відповідно до п.1.2 Правил користування електричною енергією, екологічна броня електропостачання споживача - мінімальний рівень споживання електричної енергії споживачем (крім населення), який забезпечує передумови для запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

При цьому, згідно з п.1.1.3 Інструкції про порядок складання акта екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання, визначення величин екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання споживача необхідне для запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, зменшення можливих збитків споживача внаслідок обмеження електроспоживання споживача до рівня екологічної броні, або за відсутності такої - повного припинення електропостачання за порушення вимог чинних ПКЕЕ, а також у разі необхідності застосування заходів з регулювання споживання електричної енергії та потужності, що вводяться для запобігання порушенням режиму роботи об'єднаної енергетичної системи України.

В п.1.1.4 вказаної Інструкції передбачено, що визначені величини екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання оформлюються Актом екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання споживача, який є невід'ємною частиною договору між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом (електропередавальною організацією) та споживачем.

Статтею 26 ЗУ «Про електроенергетику» та п.10.2 Правил користування електричною енергією передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію обмежити власне електроспоживання до рівня екологічної броні або повністю його припинити у разі відсутності такої.

В п.7.2 вказаних Правил зазначено, що для споживачів, які мають погоджену екологічну броню електропостачання, обмеження постачання електричної енергії може бути застосовано до рівня екологічної броні електропостачання.

В матеріалах справи міститься акт екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання споживача від 28.04.2006 року, підписаний КП«Харківські теплові мережі», АК «Харківобленерго» та Інспекцією Держенергонагляду (а.с.43).

Із вказаного акту вбачається, що величина навантаження екологічної броні для споживача, КП «Харківські теплові мережі», відсутня (показники дорівнюють нулю).

Таким чином, для КП «Харківські теплові мережі» не встановлений рівень екологічної броні споживання електричної енергії, до якого позивач вимагає обмежити відповідачу власне енергоспоживання. За таких обставин, обмеження споживання електроенергії відповідачем можливе тільки у формі повного припинення електропостачання.

Судова колегія також приймає до уваги, що основним напрямком діяльності КП "Харківські теплові мережі" є задоволення потреб населення, бюджетних установ та організацій у теплопостачанні у вигляді опалення та гарячого водопостачання, у звязку з чим повне припинення електропостачання його обєктів не тільки порушить права та інтереси усіх споживачів теплової енергії міста Харкова, але й призведе до загрози життю та здоров'ю населення, пошкодженню майна, відсутності теплопостачання на особливо важливих об'єктах (таких як лікарні, школи та дошкільні заклади, тощо).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач посилається на постанову Вищого господарського суду України від 02.03.2016 року у справі №905/1058/15, якою залишено без змін постанову Донецького апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року, якою задоволено позов ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» до ПАТ «Енергомашспецсталь» про спонукання до виконання умов договору.

Однак, колегія суддів зазначає, що посилання на вказані судові рішення є необґрунтованим, оскільки предмет позову, його підстави, обставини справи, докази в їх підтвердження у даній справі та справі №905/1058/15 є різними.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Харківської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається, у звязку з чим апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101, п. 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 19.05.2016 року у справі №922/605/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 08.07.2016 року

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Тихий П.В.