ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2016 р. Справа № 925/746/16

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю,

від відповідача ОСОБА_2 - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна

компанія Нафтогаз України, м. Київ

до публічного акціонерного товариства Уманьгаз, м. Умань,

Черкаської області

про стягнення 1 664 грн. 98 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до публічного акціонерного товариства Уманьгаз про стягнення 1 664 грн. 98 коп., а саме: 1 510 грн. 48 коп. інфляційні втрати та 154 грн. 50 коп. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05 липня 2016 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 19 липня 2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 15 липня 2016 року за №1199 та зазначав, що стягнення інфляційних та 3% річних є неправомірним, оскільки на дату подання позову боргу не існувало. Також відповідач зазначав, що позивач невірно здійснив розрахунок, оскільки включив в період нарахування і день оплати боргу. При нарахуванні інфляційних втрат на суму боргу позивач не врахував періоди, коли мала місце дефляція. Розрахунок заявлених до стягнення сум проводиться з порушенням терміну позовної давності, а саме з червня 2013 року. Крім того відповідач вказував, що інфляційні та річні підлягають відшкодуванню лише на вимогу кредитора виключно разом з сумою боргу.

В звязку з чим відповідач просив суд у задоволенні стягнення інфляційних та річних відмовити повністю та зменшити розмір пені до 1% від розрахованого позивачем розміру.

В судовому засіданні, яке відбулося 19 липня 2016 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/746/16.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час розгляду справи, 04 січня 2013 року між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець) та публічним акціонерним товариством Уманьгаз (покупець) було укладено договір купівлі - продажу природного газу за №13-316-РО.

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а останній зобовязався прийняти та оплатити природний газ на умовах цього договору.

Згідно п. 2.1. договору продавець передає покупцеві у 2013 році газ в обсязі до 59 тис. м. куб.

До умов вищевказаного договору сторонами вносилися зміни, про що свідчать копії додаткових угод (а.с. 39-58).

Позивач свої зобовязання за договором виконав повністю та згідно підписаних сторонами актів приймання передачі природного газу поставив відповідачу протягом січня 2013 червня 2015 року природній газ на загальну суму 327 668 грн. 53 коп. в обсязі 158, 056 тис. куб. м. (а.с. 59-89).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2. договору.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа, наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання - передачі.

Оскільки відповідач здійснював оплату поставленого газу з порушенням строку, визначеного п. 6.1. договору, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення 154 грн. 50 коп. 3 % річних та 1 510 грн. 48 коп. інфляційних втрат (розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Здійснивши перевірку нарахування 3% річних та інфляційних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.1.3. судом встановлено, що розмір 3% річних та інфляційних нараховано позивачем вірно, а тому позов підлягає задоволенню.

Доводи відповідача про те, що позивач включив у період нарахування і день оплати коштів, спростовується розрахунком позивача. Нарахування інфляційних та річних здійснено позивачем на прострочену суму боргу, а тому їх стягнення не ставиться в залежність від існування суми боргу на день звернення до суду з позовною заявою. Інфляційні втрати позивач нараховував за періоди в яких відбувалося інфляційне збільшення суми боргу, а не за весь час прострочення заборгованості. Початок нарахування 3% річних 20 липня 2013 року, інфляційних 20 січня 2014 року, а тому строк позовної давності позивачем не пропущено.

Оскільки позивачем не було заявлено до стягнення суму пені, то відповідне клопотання відповідача про зменшення розміру пені судом до уваги не приймається.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства Уманьгаз, вул. Деревянка, 19, м. Умань, Черкаської області, ідентифікаційний код 03361419 на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, ідентифікаційний код 20077720 154 грн. 50 коп. 3% річних, 1 510 грн. 48 коп. інфляційних втрат та 1 378 грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 19 липня 2016 року.

Суддя А.В.Васянович