КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2016 р. Справа№ 910/4864/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Алданової С.О.

Дикунської С.Я.

За участю представників сторін:

Від позивача: представник не з'явився.

Від відповідача: Сокур С.В. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АБУ Менеджмент"

на рішення Господарського суду м. Києва від 19.04.2016 року

у справі № 910/4864/16 (суддя Шкурдова Л.М.)

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АБУ Менеджмент"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІНТА-ГРУП"

про визнання договору недійсним.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АБУ Менеджмент" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІНТА-ГРУП" про визнання недійсним Договору поставки №АБУ-02/07/15 від 02.07.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач, посилаючись на ст. ст. 208, 215 ЦК України, стверджує, що спірний договір він не підписував.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.04.2016 року у справі № 910/4864/16 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт, крім підстав зазначених у позовній заяві, посилається на те, що суд першої інстанції, прийнявши рішення без його участі, позбавив його права на клопотання про призначення судової експертизи.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти її вимог заперечує та просить суд залишити без задоволення.

Позивачем не використано наданого йому законом права на участь його представника у судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Причин неявки суду не повідомлено. Матеріали справи містять докази належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання, а саме поштове повідомлення № 14805897.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача, за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представника відповідача, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.07.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сінта-Груп" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АБУ Менеджмент" (покупець) укладено Договір поставки № АБУ-02/07/15, за умовами якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором поставляти покупцю визначений цим Договором та/або додатками до нього товар: автомобільні шини та запчастини, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, приймати Товар та оплачувати його.

Відповідно до п. 1.2. Договору номенклатура, найменування, одиниця виміру, походження Товару, загальна кількість, ціна за одиницю Товару, що підлягає поставці за цим Договором, термін та умови поставки визначаються у рахунках-фактурах та/або видаткових накладних, або інших передбачених чинним законодавством документах на Товар, які є невід'ємною частиною Договору та остаточно узгоджується Сторонами на кожну окрему партію Товару.

Згідно з п. 2.1. Договору погодження сторонами кількості, номенклатури, асортименту та ціни товару відбувається за їх взаємною згодою шляхом переговорів та фіксується в рахунках-фактурах на оплату та/або в видаткових накладних про відвантажування, що являються невід'ємними складовими даного Договору, без складання специфікацій. Покупець підписуючи документ про відвантаження (видаткова накладна, товарно-транспортна накладна), виявляє згоду на прийняття товару відповідно до попередньої домовленості із постачальником зафіксованої в рахунку-фактурі та/або видатковій накладній та позбавляється права заявляти претензії щодо невідповідності поставленого ТОВАРУ за кількістю, номенклатурою, асортиментом, ціною попередній домовленості із постачальником.

У п. 2.2 Договору сторони передбачили, що оплата за Товар здійснюється протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня отримання Товару, але не пізніше останнього дня відтермінування включно.

Пунктом 3.1. Договору узгоджено, що оплата згідно даного Договору здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальнику на підставі рахунку-фактури та/або видаткової накладної з дотриманням умов зазначених в параграфі 2 даного Договору.

За умовами п. 8.2. та 8.4. Договору Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2015 року. Якщо протягом 1-го місяця до закінчення терміну дії даного Договору жодна зі сторін не заявить про намір змінити його умови або припинити його дію, договір вважається продовженим на 1 календарний рік.

В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Як передбачено ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як на підставу для визнання спірного договору недійсним позивач зазначає той факт, що він його не підписував.

За приписами ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про господарські товариства" у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган - директор. Директор має право без довіреності виконувати дії від імені товариства.

Як вбачається зі спірного договору, зі Сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "АБУ Менеджмент" його підписав директор товариства - ОСОБА_3, який діє на підставі Статуту.

З Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців вбачається, що станом на дату укладення спірного договору ОСОБА_3 є директором (керівником) Товариства з обмеженою відповідальністю "АБУ Менеджмент", будь-яких обмежень щодо його повноважень в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців не міститься.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта щодо того, що суд першої інстанції, прийнявши рішення без його участі, позбавив його права на клопотання про призначення судової експертизи, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що про дату, час та місце судового засідання позивач був повідомлений належним чином.

Проте, жодних клопотань про відкладення розгляду справи або про призначення судової експертизи в матеріалах справи не міститься.

Крім того, звертаючись з апеляційною скаргою, Товариство з обмеженою відповідальністю "АБУ Менеджмент" також не клопотав про призначення судової експертизи у даній справі.

Судовою колегією встановлено, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2016 року по справі № 910/444/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Сінта-Груп" до Товариства з обмеженою відповідальністю „АБУ Менеджмент" про стягнення 190 229,70 грн. за Договором поставки № АБУ-02/07/15 від 02.07.2015 року, скасовано в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „АБУ Менеджмент" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Сінта-Груп" 213 (двісті тринадцять) грн. 17 коп. пені, 71 коп. 24% річних та 3 (три) грн. 21 коп. судового збору рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2016 року по справі № 910/444/16 та прийнято нове, яким в задоволенні позову в цій частині відмовити.

Рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2016 року по справі № 910/444/16 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „АБУ Менеджмент" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Сінта-Груп" 178 580 (сто сімдесят вісім тисяч п'ятсот вісімдесят) грн. 00 коп. основного боргу, 1 203 (одна тисяча двісті три) грн. 63 коп. інфляційних втрат, 10 232 (десять тисяч двісті тридцять дві) грн. 19 коп. 24% річних та 2 850 (дві тисячі вісімсот п'ятдесят) грн. 24 коп. судового збору - залишено без змін.

Як пояснив представник відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, Договір поставки № АБУ-02/07/15 від 02.07.2015 року судом апеляційної інстанції не було визнано недійсним, а постанова Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю „АБУ Менеджмент" оскаржена не була.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Договір поставки № АБУ-02/07/15 від 02.07.2015 року підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Апелянтом належними та допустимими доказами не спростовані встановлені вище обставини.

Враховуючи зазначене вище, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку, рішення місцевого господарського суду, яким у позові відмовлено, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АБУ Менеджмент" на рішення Господарського суду м. Києва від 19.04.2016 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 19.04.2016 року у справі № 910/4864/16 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/4864/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді С.О. Алданова

С.Я. Дикунська