РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року Справа №902/17/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич С.П.

судді Саврій В.А. ,

судді Мамченко Ю.А.

при секретарі Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

при секретарі Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

прокурор - Грицак Ю.М. (службове посвідчення №0322937 від 10.04.15 року);

позивача - не з'явився ;

відповідача - ОСОБА_1 (довіреність від 14.03.2016 року)

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора Вінницької області на рішення господарського суду Вінницької області від 21 березня 2016 року у справі №902/17/16 (суддя Матвійчик В.В.)

за позовом Керівника Бершадської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької обласної державної адміністрації

до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро"

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення шкоди в сумі 101412,62 грн.

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2016 року, рішенням господарського суду Вінницької області було відмовлено у задоволенні позову керівнику Бершадської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької облдержадміністрації до ТОВ "Теплик-Агро" про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення шкоди в сумі 101 412,62 грн.

Заступник прокурора Вінницької області у своїй апеляційній скарзі та з урахуванням додаткових пояснень, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги керівника Бершадської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької облдержадміністрації задоволити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки відповідачем здійснено самовільне зайняття земельної ділянки, яка відноситься до земель історико-культурного призначення.

Вінницька обласна державна адміністрація у своєму відзиві повністю підтримує апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області, просить її задоволити.

Відповідач у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки спірна земельна ділянка не відноситься до земель історико-культурного значення.

18 квітня 2016 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 26 травня 2016 року.

26 травня 2016 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги було відкладено на 16 червня 2016 року.

01 червня 2016 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду провадження у справі було продовжено на 15 днів, відкладено розгляд апеляційної скарги на 29 червня 2016 року.

29 червня 2016 року, розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду, у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Коломис В.В., було проведено автозаміну, якою визначено колегію суддів у складі: ОСОБА_3, головуючий, ОСОБА_4, ОСОБА_5

29 червня 2016 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу прийнято до провадженння у новому складі суддів, розгляд апеляційної скарги залишено на 29 червня 2016 року.

У судовому засіданні представники сторін підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

10 червня 1971 року, рішенням №313 виконкому Вінницької обласної ради народних депутатів трудящих "Про затвердження списку памятників археології, історії та мистецтва місцевого значення" було затверджено список памяток археології, історії та мистецтва. (т.1 а.с.61, т.2 а.с.46-48)

30 червня 1977 року, на підставі цього рішення виконкому Вінницької облради, на земельну ділянку розташовану в Теплицькому районі Вінницькій області був оформлений Паспорт №1.2.833-2.1.17 на памятник археології - землю історико-культурного призначення, розмірами 800Х300 метрів, як поселення трипільської культури I половини III тисячоліття до нашої ери. Пам'ятка взята на облік, як пам'ятка археології місцевого значення. (т.1 а.с.62-65)

Пізніше, у 2014 році, на дану земельну ділянку був складений паспорт обєкта культурної спадщини Вінницької області, як на поселення трипільської культури IV-III тисячоліття до нашої ери, під охоронним №833. (т.1 а.с.67-77, 158-160, 200-203)

18 грудня 2013 року, між Комарівською сільською радою, як установником управління, та ТОВ "Теплик-Агро", як управителем, було укладено Договір на обробіток, збереження та оренду земельної ділянки, згідно якого 24.83 га ріллі, що потребує утримання (догляду), згідно схеми розміщення земельної ділянки історико-культурного призначення передано управитель на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з орендною платою у 812,00 грн. за 1,0 га в рік, який зареєстрований в цей же день в Комарівській сільраді під №4. (т.1 а.с.35-38)

В цей же день, 18 грудня 2013 року, зазначена земельна ділянка, за актом прийому-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею у 24.83 га була передана відповідачу для використання. (т.1 а.с.39)

19 вересня 2014 року, між Управлінням культури і туризму Вінницької обласної державної адміністрації, як органом охорони, та ТОВ "Теплик-Агро", як користувачем, укладено Охоронний договір №13/14 на пам'ятку культурної спадщини, згідно якого товариство взяло на себе зобов'язання щодо охорони памятки археології місцевого значення - поселення трипільської культури IV-II тисячоліть до н.е., що знаходиться у с. Комарівка (станція. Розкошівка) Теплицького району Вінницькій області. (т.2 а.с.8-10)

ОСОБА_6 технічного стану памятника археології, що є додатком до Договору, обєкт, розмірами приблизно 800х300 м, розташований на рівному плато між північно-західною околицею с. Комарівка та північно-східною околицею станції Розкошівка, культурний шар якого задовільний. (т. 2 а.с.11-14)

26 вересня 2014 року, в результаті обстеження державним інспектором Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області, з участю старшого прокурора прокуратури Теплицького району, заступника начальника СВ Теплицького РВ УМВС України у Вінницькій області та голови Комарівської сільської ради, земельної ділянки та встановлено, що ТОВ "Теплик-Агро" самовільно зайнято земельну ділянку площею 24.83 га з земель історико-культурного призначення на території Комарівської сільради Теплицького району Вінницької області, яку використовує для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - вирощування соняшника, за відсутності правовстановлюючих документів. (т.1 а.с.22-24 )

В цей же день, 26 вересня 2014 року, держінспектором Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області було складено протокол №000081/14 про адміністративне правопорушення на директора ТОВ "Теплик-Агро", у звязку з самовільним зайняттям товариством земельної ділянки площею 24.83 га з земель історико-культурного призначення на території Комарівської сільради Теплицького району Вінницької області та використанням для сільськогосподарського виробництва, що є порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", тобто вчинення правопорушення передбаченого ст. 531 Кодексу України про адміністративні правопорушення. (т.1 а.с.27-28 )

Держінспектором Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області, також, було проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки ТОВ "Теплик-Агро", відповідно до "Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу", затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №963 від 25 липня 2007 року, розмір якої склав 101412.62 грн. Даний розрахунок 09 жовтня 2014 року повідомленням №52/14 був направлений відповідачу для оплати. (т.1 а.с.31, 34)

17 листопада 2014 року, постановою Вінницького окружного адміністративного суду, у справі №802/3748/14-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року, було відмовлено у позові ТОВ "Теплик-Агро" до Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області та державного інспектора Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області ОСОБА_7 про визнання дій неправомірними та скасування рішень. (т.1 а.с.46-51, т.2 а.с.54-59)

18 листопада 2014 року, начальником Теплицького РВ УМВС України у Вінницькій області, при проведенні досудового розслідування підтверджено факт самовільного зайняття та використання ТОВ "Теплик-Агро" спірної земельної ділянки, проте не встановлено в діях директора товариства складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 1971 КК України, тому винесено постанову про закриття кримінального провадження, на підставі ч.1 ст.284 КПК України. (т.1 а.с.40-41)

18 лютого 2015 року, державним інспектором справу про адміністративне правопорушення ТОВ "Теплик-Агро" закрито, оскільки в діях директора даного товариства вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1971 КК України. (т.1 а.с.44-45)

05 січня 2016 року, керівник Бершадської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Теплик-Агро", в інтересах держави в особі Вінницької облдержадміністрації, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення шкоди в сумі 101412,62 грн.(т.1 а.с.3-14)

16 лютого 2016 року, старшим державним інспектором Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області було скасовано постанову про закриття справи від 18 лютого 2015 року та визнано директора ТОВ "Теплик-Агро" винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 531 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 380 грн. Правомірність даної постанови оскаржена директором і вона перебуває на розгляді Теплицького районного суду Вінницької області. (т.2 а.с.32-35, 39)

21 березня 2016 року, рішенням господарського суду Вінницької області було відмовлено у задоволенні позову керівнику Бершадської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької облдержадміністрації до ТОВ "Теплик-Агро" про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення шкоди в сумі 101412,62 грн. (т.2 а.с.62-73)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з огляду на наступне.

ОСОБА_6 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Відповідно до ч.2 ст. 151 ГК України, порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Статтею 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Пунктом 2 ст. 121 Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

ОСОБА_6 із ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка площею 24,83 га, яка знаходиться в с. Розкошівка Теплицького району території Комарівської сільської ради, станом на час розгляду справи, не включена до Реєстру пам'яток археології місцевого значення, проте ще 10 червня 1971 року рішенням виконкому Вінницької обласної Ради депутатів трудящих №313 було дану земельну ділянку віднесено до памятників археології, історії та мистецтва місцевого значення - як памятник археології поселення трипільської культури, IV-IIІ тисячоліть до н.е. (т.2 а.с.46-48), а відповідно до паспорта памятника історії та культури СРСР земельна ділянка площею 800х300 м. в с. Розкошівка Теплицького району Вінницької області є трипільським поселенням пізнього етапу Трипілля першої половини ІІІ тис. до н.е. (т.1 а.с.62-65)

З урахуванням наведених обставин, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що відсутність спірної земельної ділянки в Реєстрі памятників археології місцевого значення не дає підстав заперечувати, що остання не є землею історико-культурного призначення.

Наведене вище, а також Договір №13/14 на пам'ятку культурної спадщини, укладений між відповідачем та Управлінням культури і туризму Вінницької обласної державної адміністрації, за яким товариство взяло на себе зобов'язання щодо охорони памятки археології місцевого значення поселення трипільської культури IV-IIІ т.т. до н.е., що знаходиться у с. Комарівка (ст. Розкошівка) Теплицького району Вінницькій області (т.2 а.с.8-10), а також Договір на обробіток, збереження та оренду земельної ділянки, укладений між відповідачем та Комарівською сільрадою, за яким товариство зобов'язалось утримувати (доглядати), спірну земельну ділянку як історико-культурного призначення (т.1 а.с.35-38), що спростовує доводи відповідача проте, що спірна земельна ділянка не відноситься до земель історико-культурного призначення.

За приписами ст. 53 Земельного кодексу України до земель історико-культурного призначення належать землі, зокрема, охоронювані археологічні території.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності або право тимчасового користування земельною ділянкою виникає після одержання власником або користувачем документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, а право на оренду земельної ділянки виникає після укладання договору оренди та його державної реєстрації.

Частиною 5 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених законом, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Пунктами 3, 4 ч.1 ст. 16 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" передбачено, що місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією України і законами, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель, охороною пам'яток історії та культури.

ОСОБА_6 інформації відділу держземагенства у Теплицькому районі Вінницької області №10-2-0.22-6454/2-15 від 02 квітня 2015 року розпорядником земельної ділянки історико-культурного призначення, площею 24.83 га, що знаходиться на території Комарівської сільської ради є Вінницька облдержадміністрації, яка, як орган, на який державою покладено обовязок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, не приймала рішень щодо передачі зазначеної земельної ділянки у користування ТОВ "Теплик-Агро".

Відповідного рішення не приймалось Комарівською сільрадою, яка і не вправі розпоряджатися вказаною земельною ділянкою, навідь передавати її на збереження.

Як зазначено у п.2.16. постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17 травня 2011 року, необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або в комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що Договір на обробіток, збереження та оренду земельної ділянки від 18 грудня 2013 року не може вважатися достатньою та належною правовою підставою для використання позивачем спірної земельної ділянки, як і Охоронний договір №13/14 на пам'ятку культурної спадщини від 19 вересня 2014 року, який є похідним від Договору на обробіток, збереження та оренду земельної ділянки (укладений на підставі і на час дії останнього)

Відповідно до ч.1 ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється за рішеннями, зокрема, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, яке приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення та формування нової земельної ділянки. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Таким чином, при розгляді справи судом встановлено, що відповідного рішення про передачу ТОВ "Теплик-Агро" спірної земельної ділянки земель історико-культурного призначення компетентним органом не приймалося.

За приписами ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж в натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

ОСОБА_6 розяснень у п.3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17 травня 2011 року, обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Разом з тим, у вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки господарським судам необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. Господарським судам у вирішенні таких спорів необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Оскільки, відповідач без згоди позивача користується спірною земельною ділянкою, яка відноситься до земель історико-культурного призначення, які вимагають певних правил їх використовування. ОСОБА_6 довідок Комарівської сільради дана земельна ділянка використовується відповідачем на якій він у 2014-2015 роках вирощував кукурудзу та соняшник (т.1 а.с.54, 77, 108), а укладення Охоронного договору №13/14 на пам'ятку культурної спадщини від 19 вересня 2014 року є діями Управління культури і туризму Вінницької обласної державної адміністрації по збереженню історико-культурної памятки, вже після зайняття відповідачем цієї земельної ділянки, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що в даному випадку відбулось самовільне зайняття ТОВ "Теплик-Агро" зазначеної земельної ділянки.

ОСОБА_6 ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувача може вимагати усунення будь-яких порушень його прав па землю.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про підставність позовних вимог про звільнення товариством самовільно зайнятої земельної ділянки історико-культурного призначення, загальною площею 24,83 га.

Щодо стягнення шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, судова колегія зазначає, що за ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

ОСОБА_6 вимог ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Доказування відсутності вини в заподіянні шкоди державі покладено на особу, яка її завдала.

Отже, оскільки ТОВ "Теплик-Агро", як встановлено з матеріалів справи, самовільно, без документів, що посвідчують права на користування, зайняло і використовує в своїй господарській діяльності земельну ділянку історико-культурного призначення, загальною площею 24.83 га, що знаходиться на території Комарівської сільської ради, воно повинно відшкодувати шкоду, завдану цим самовільним зайняттям.

Пунктом 4 "Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу", затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №963 від 25 липня 2007 року, визначено механізм нарахування розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

Здійснивши перевірку проведеного Розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки ТОВ "Теплик-Агро", відповідно до зазначеної "Методики …" проведеного держінспектором Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області, судова колегія погоджується з ним та вважає законними та обґрунтованими вимоги позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 101412,62 грн., як шкоду завдану самовільним зайняттям земельної ділянки.

Посилання відповідача на п.3.1 наказу Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель №110 Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 N963 від 12 вересня 2007 року, в якому зазначено, що підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме: - акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; - протокол про адміністративне правопорушення; - припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); - акт обстеження земельної ділянки, колегією суддів оцінюється критично і відхиляється як безпідставні, оскільки даний наказ був 17 червня 2010 року скасовано наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №478 "Про скасування наказу", а в матеріалах наявні зазначені документи (акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства) та акт обстеження земельної ділянки). (т.1 а.с.22-30), а також наявні усі елементи складу цивільного правопорушення: - протиправна поведінка; - шкоди; - причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою та вина, відсутність якої не було доведено відповідачем.

ОСОБА_6 ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення відповідача наведені у його відзивах на позов та на апеляційну скаргу спростовані наявними у матеріалах справи доказами, а відтак відхиляються, як необґрунтовані.

На підставі наведеного, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, а рішення господарського суду першої інстанції скасувати та задоволити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. ст. 49, 105 ГПК України, у звязку з задоволенням апеляційної скарги судові витрати у сумі 3013,10 грн. (т.1 а.с.89) за розгляд апеляційної скарги, підлягають стягненню з відповідача на користь прокуратури Вінницької області.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 ,106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області - задоволити.

Рішення господарського суду Вінницької області від від 21.03.16 р. у справі №902/17/16 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов керівника Бершадської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької обласної державної адміністрації до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро" про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення шкоди в сумі 101412,62 грн. - задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро" звільнити самовільно зайняту земельну ділянку історико-культурного призначення загальною площею 24,83 га на території Комарівської сільської ради, за межами населеного пункту с. Комарівка Теплицького району Вінницької області (кадастровий номер :01:000:0321) та передати вказану земельну ділянку Вінницькій обласній державній адміністрації.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю - ТОВ "Теплик-Агро" (23814 вул. Незалежності, 30 с. Степанівка Теплицького району Вінницької області, ) на користь держави в особі Вінницької обласної державної адміністрації (ГУДК СУ у Вінницькії області м. Вінниця МФУ 802015, рахунок №0497 код ЄДРПОУ 3733576 УК у Теплицькому районі 21080600) - 101412,62 (сто одну тис. чотириста дванадцять грн. 62 коп.) грн. - завданої шкоди.

Господарському суду Вінницької області видати відповідний наказ.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро" (23814 вул. Незалежності, 30 с. Степанівка Теплицького району Вінницької області, ) на користь держави в особі прокуратури Вінницької області (21100, м. Вінниця, вул. Володарського, 33, розрахунковий рахунок №3988, МФО 820172, ідентифікаційний код №02909909) 3013,10 (три тис. тринадцять грн. 10 коп.) грн. - судового збору за подачу апеляційної скарги.

Господарському суду Вінницької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №902/17/16 повернути господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Мамченко Ю.А.