КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2016 р. Справа№ 910/2813/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Сітайло Л.Г.

Пашкіної С.А.

при секретарі Матюхін І.В.

за участю представників:

від позивача Свірський Т.В.

від відповідача Глаголич І.І.

розглянувши

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

"Укршляхбуд"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 15.03.2016 року

у справі № 910/2813/16 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"Авакс Проф"

до Товариства з обмеженою відповідальністю

"Укршляхбуд"

про стягнення 180 185,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укршляхбуд" (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, офіс 710; ідентифікаційний код: 35381644) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авакс Проф" (46000, м. Тернопіль, вул. Д.Лук'яновича, 8; ідентифікаційний код: 37306789): 140960 (сто сорок тисяч дев'ятсот шістдесят) грн. боргу; 32020 (тридцять дві тисячі двадцять) грн. 58 коп. пені; 1988 (одну тисячу дев'ятсот вісімдесят вісім) грн. 66 коп. 3% річних; 5215 (п'ять тисяч двісті п'ятнадцять) грн. 50 коп. втрат від інфляції та 2702 (дві тисячі сімсот дві) грн. 77 коп. судового збору.

У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укршляхбуд" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року у справі №910/2813/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укршляхбуд" прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження.

30.05.2016 р. до через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Авакс Проф" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Розпорядженням начальника відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду № 09-52/2383/16 від 21.06.2016 р. справу № 910/2813/16, у зв'язку із перебуванням судді Пашкіної С.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25, 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.06.2016 р., справу № 910/2813/16 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя: Баранець О.М., судді: Ропій Л.М., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2016 р. прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укршляхбуд".

21.06.2016 р. представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи було відкладено на 12.07.2016 року.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалав даної справи, 09.06.2015 року ТОВ "Авакс Проф" (виконавець) та ТОВ "Укршляхбуд" (замовник) було укладено Договір, за умовами якого:

- на підставі Договору виконавець зобов'язується надати послуги спецтехнікою, а замовник - прийняти послуги та оплатити їх вартість, згідно актів надання-отримання послуг (далі - акт) (пункт 1.1 Договору);

- послуги вважаються наданими з моменту підписання акта надання послуг (пункт 1.2 Договору);

- вид послуг, їх вартість та об'єми зазначаються в актах та/або специфікаціях до Договору (пункт 1.3 Договору);

- загальна ціна Договору складається із сум вартості послуг, наданих виконавцем протягом строку дії Договору, зазначених в актах (пункт 2.1 Договору);

- виконавець зобов'язаний своєчасно і якісно надати послуги і по їх закінченню - скласти акт та передати його замовнику. При неможливості з тих чи інших причин надати послуги, виконавець зобов'язаний негайно повідомити письмово про це замовника (пункт 3.1 Договору);

- замовник зобов'язаний протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту отримання акта, підписати його або надати виконавцеві вмотивовані зауваження в письмовому вигляді. При відсутності таких зауважень в п'ятиденний строк з моменту отримання, акт вважається погодженим, а послуги прийнятими, відповідно до умов Договору (пункт 3.2 Договору);

- замовник зобов'язаний оплатити вартість послуг, згідно умов Договору (пункт 3.3 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту підписання Договору та дійсний до 31.12.2015 року. В частині виконання зобов'язань Договір діє до фактичного їх виконання (пункт 9.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - директором Грохолою Н.М., який діяв на підставі статуту, та від відповідача - директором Арутюняном Г.В., який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, укладений позивачем і відповідачем договір за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 394260 грн., що підтверджується такими актами здачі-приймання робіт (надання послуг): від 18.06.2015 року № ОУ-000352 на суму 104800 грн.; від 30.06.2015 року № ОУ-000404 на суму 35920 грн.; від 30.06.2015 року № ОУ-000428 на суму 7875 грн.; від 06.07.2015 року № ОУ-000429 на суму 21000 грн.; від 13.07.2015 року № ОУ-000454 на суму 58645 грн.; від 20.07.2015 року № ОУ-000468 на суму 62350 грн.; від 27.07.2015 року № ОУ-000482 на суму 60980 грн.; від 03.08.2015 року № ОУ-000514 на суму 42690 грн.

Акти від 18.06.2015 № ОУ-000352 та від 30.06.2015 № ОУ-000404 підписані повноважними представниками та скріплені печатками без зауважень.

У свою чергу, решта актів (від 30.06.2015 року № ОУ-000428; від 06.07.2015 № ОУ-000429; від 13.07.2015 року № ОУ-000454; від 20.07.2015 року № ОУ-000468; від 27.07.2015 року № ОУ-000482; від 03.08.2015 року № ОУ-000514) були передані відповідачу на підписання, але останнім не підписані та не повернуті позивачу.

Крім того, ТОВ "Украшляхбуд" не надало обґрунтованої відмови від підписання вказаних актів.

Позивач вказував, що примірники актів ним передавалися відповідачу в день їх підписання зі сторони ТОВ "Авакс Проф".

Крім того, позивач надіслав акти на підписання відповідачу листом від 11.08.2015 року № 131, що підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком від 11.08.2016 року.

Вказаний лист було отримано відповідачем 08.09.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Отже, акти на підставі пункту 3.2 Договору вважаються підписаними, а послуги мають бути оплачені.

Відповідач частково виконав обов'язок з оплати, перерахувавши позивачу грошові кошти у сумі 253300 грн., що підтверджується такими платіжними дорученнями: від 09.06.2015 року № 306 на суму 104800 грн.; від 26.06.2015 року № 328 на суму 49750 грн.; від 08.07.2015 року № 342 на суму 49750 грн.; від 31.07.2015 року № 405 на суму 49000 грн.

Таким чином, заборгованість за надані позивачем послуги складає 140960 грн.

Позивач надіслав на адресу відповідача претензію від 27.10.2015 року № 183 з вимогою погасити борг.

Конверт з претензію було повернуто з адреси відповідача з відміткою пошти "за закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача 5215,50 грн. втрат від інфляції, 1989,40 грн. 3% річних і 32020,60 грн. пені. Позивач визначав період прострочення з 19.07.2015 року по 17.01.2016 року для пені; з вересня по грудень 2015 року для втрат від інфляції; з 19.07.2015 року по 17.01.2016 року для 3% річних.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату наданих послуг замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки платежу.

За приписом частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Разом з тим, у пункті 5.3 Договору вказано, що сторони домовилися, що стягнення штрафних санкцій за несвоєчасну оплату робіт за Договором відповідно до частини третьої статті 232 ГК України не обмежується строком нарахування та припиняється в день повного виконання стороною зобов'язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій у відповідності до статті 259 ЦК України продовжується до трьох років.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов вірного висновку, що вони невірні в частині визначення розміру 3% річних і пені.

Стягненню з відповідача підлягає 32020,58 грн. пені та 1988,66 грн. 3 % річних, згідно обґрунтованого та вірного розрахунку суду першої інстанції.

У відповідності до ст. 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Колегія суддів вважає, щл відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення Господарським судом м. Києва судового засідання, що відбулося 15.03.2016 року.

Ухвала Господарсого суду м. Києва від 23.02.2016 року була направлена на адресу відповідача, що відповідає адресі вказаній в апеляційній скарзі. Є докази отримання відповідачем поштового відправлення з Господарського суду м. Києва.

Крім того, колегія суддів вважає, що позивач надав належні та допустимі докази направлення та отримання відповідачем актів здачі-приймання робіт.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що позов є доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року у справі №910/2813/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 910/2813/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Л.Г. Сітайло

С.А. Пашкіна