РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2016Справа №910/9893/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт»
доПриватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача
ОСОБА_1
простягнення 7526 грн. 35 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Андрієнко Ю.А. - представник за довіреністю № 78/16 від 14.12.2015;

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.05.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення 7526 грн. 35 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, у зв'язку із завданням шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Geely, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу Chery, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/1110538, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2016 порушено провадження у справі № 910/9893/16, розгляд справи призначено на 17.06.2016.

14.06.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що дорожньо-транспортна пригода сталась 07.03.2015, тоді як позивач, в порушення положень ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом АІ/1110538 лише 29.03.2015, тобто з пропущенням річного строку для звернення із заявою про виплату страхового відшкодування.

З огляду на викладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2016 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 та, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 08.07.2016.

Представник позивача у судовому засіданні 08.07.2016 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 08.07.2016 не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 048.

Представник третьої особи у судове засідання 08.07.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 056.

При цьому, суд зазначає, що відкладення розгляду справи є правом, а не обов'язком суду, однак, зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 08.07.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 59220955, виданої МВС України, та постанови Яготинського районного суду Київської області від 11.03.2015 у справі № 382/466/15-п, яка набрала законної сили 21.03.2015, встановлено, що 07.03.2015 ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Chery, державний номер НОМЕР_2, порушив п. 2.3 б Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Geely, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

26.12.2013 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено Договір № 0111-0114-0410 добровільного страхування транспортного засобу, що є предметом застави, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника, пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Geely, державний номер НОМЕР_1.

Пунктом 11 Договору добровільного страхування № 0111-0114-0410 від 26.12.2013 сторони визначили розмір страхової суми на кожний рік страхування, суму річних страхових платежів, строк їх сплати страхувальником та строки дії договору, зокрема, зазначивши, що страхова сума на 1-й рік дії договору становить 91400 грн. 00 коп., страховий платіж - 4113 грн. 00 коп., строк сплати - до 26.12.2013, дата припинення дії договору - 25.12.2014; страхова сума на 2-й рік дії договору - 77690 грн. 00 коп., страховий платіж - 3496 грн. 05 коп., строк сплати - до 26.12.2014, дата припинення дії договору - -25.12.2015; страхова сума на 3-й рік дії договору - 66036 грн. 50 коп., страховий платіж - 2971 грн. 64 коп., строк сплати - до 26.12.2015, дата припинення дії договору - 25.12.2016; страхова сума на 4-й рік дії договору - 56131 грн. 02 коп., страховий платіж - 2525 грн. 90 коп., строк сплати - 26.12.2016, дата припинення дії договору - 25.12.2017; страхова сума на 5-й рік дії договору - 47711 грн. 37 коп., страховий платіж - 2147 грн. 01 коп., строк сплати - до 26.12.2014, дата припинення дії договору - 25.12.2018; страхова сума на 6-й рік дії договору - 40554 грн. 66 коп., страховий платіж - 1824 грн. 96 коп., строк сплати - до 26.12.2018, дата припинення дії договору - 25.12.2019; страхова сума на 7-й рік дії договору - 34471 грн. 46 коп., страховий платіж - 1551 грн. 22 коп., строк сплати - 26.12.2019, дата припинення дії договору - 25.12.2010.

08.06.2016 через канцелярію суду позивачем долучено до матеріалів справи довідку Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про те, що перший частина страхового платежу у розмірі 4113 грн. 00 коп. був сплачений страхувальником у повному обсязі.

Крім того, зі страхового акту № 5194 від 10.07.2015, складеного позивачем, вбачається, що друга частина страхового платежу у сумі 3496 грн. 05 коп. фактично сплачена страхувальником за Договором добровільного страхування № 0111-0114-0410 від 26.12.2013, з огляду на що суд дійшов висновку, що станом на дату ДТП - 07.03.2015, вказаний договір добровільного страхування був чинним.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Позивачем долучено до позовної заяви копію рахунку-фактури № J від 11.03.2015, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтехстандарт», відповідно до якого вартість ремонту автомобіля Geely, державний номер НОМЕР_1, становить 14187 грн. 35 коп. (разом з ПДВ) (вказаний рахунок не підписаний представником виконавця).

30.06.2016 через відділ діловодства суду позивачем долучено до матеріалів справи копію акту виконаних робіт № J від 30.04.2015, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтехстандарт», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Geely, державний номер НОМЕР_1, становить 13394 грн. 90 коп. (разом з ПДВ).

Відповідно до Звіту № 52836 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу колісного транспортного засобу Geely, державний номер НОМЕР_1, від 25.03.2015, складеного суб'єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Асістанс-Україна» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 16672/14 від 10.07.2014) на підставі ремонтної калькуляції № 52836/ua14 від 25.03.2015 (за допомогою ліцензійного програмного забезпечення системи Audatex), вартість відновлювального ремонту автомобіля Geely, державний номер НОМЕР_1, становить 12626 грн. 15 коп.

Судом встановлено, що роботи, наведені у ремонтній калькуляції № 52836/ua14 від 25.03.2015, на підставі якої Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Асістанс-Україна» було визначено вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Geely, державний номер НОМЕР_1, та складено Звіт № 52836 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу колісного транспортного засобу Geely, державний номер НОМЕР_1, від 25.03.2015, знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з тими пошкодженнями вказаного втомобіля, які зазначені у первинній довідці Відділення ДАІ з обслуговування Яготинського району УДАІ ГУМВС України в Київській області.

Згідно зі страховим актом № 5194 від 10.07.2015, складеним Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт», розмір страхового відшкодування за Договором добровільного страхування № 0111-0114-0410 від 26.12.2013 становить 7526 грн. 35 коп., на підставі якого та заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування № 5194 від 20.03.2015 позивачем було виплачено страхове відшкодування за Договором добровільного страхування № 0111-0114-0410 від 26.12.2013 у розмірі 7526 грн. 35 коп. на рахунок СТО - Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтехстандарт», що підтверджується платіжним дорученням № 543 від 14.07.2015, копія якого долучена позивачем до позовної заяви.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Chery, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/1110538 із встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50000 грн 00 коп., франшизи - 0 грн. 00 коп. (відповідно до витягу з єдиної централізованої бази даних МТСБУ, долученого позивачем до позовної заяви, та копії Полісу АІ/1110538, долученої відповідачем до матеріалів справи через канцелярію суду 14.06.2016).

Судом встановлено, що 25.03.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом АІ/1110538 (вимогою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в порядку регресу вих № 0525 від 25.03.2016), яка була отримана відповідачем 29.03.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 237, копія якого долучена позивачем до позовної заяви.

Судом встановлено, що листом вих. № 1251/18 від 05.04.2016 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, зважаючи на те, що дорожньо-транспортна пригода сталась 07.03.2015, тоді як позивач, в порушення положень ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом АІ/1110538 лише 29.03.2015, тобто з пропущенням річного строку для звернення із заявою про виплату страхового відшкодування.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування № 0111-0114-0410 від 26.12.2013, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Chery, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/1110538, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм автомобіля Chery, державний номер НОМЕР_2, власнику транспортного засобу Geely, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом АІ/1110538).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до п. п. д) п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092 (далі - Методика) Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Згідно з п. п. 4.3. та 4.4. Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб'єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судову експертизу"оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Звіт № 52836 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу колісного транспортного засобу Geely, державний номер НОМЕР_1, від 25.03.2015, складений суб'єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Асістанс-Україна» на підставі ремонтної калькуляції № 52836/ua14 від 25.03.2015 (за допомогою ліцензійного програмного забезпечення системи Audatex), та відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Geely, державний номер НОМЕР_1, становить 12626 грн. 15 коп. є належним доказом визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля Geely, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням встановлення судом причинного зв'язку між тими роботами, що зазначені в ремонтній калькуляції № 52836/ua14 від 25.03.2015, яка складена за допомогою ліцензійного програмного забезпечення системи Audatex, та на підставі якої складено Звіт № 52836 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу колісного транспортного засобу Geely, державний номер НОМЕР_1, від 25.03.2015, та первинній довідці, складеній за обставинами ДТП Відділенням ДАІ з обслуговування Яготинського району УДАІ ГУМВС України в Київській області.

При цьому, як встановлено судом, відповідно до рахунку-фактури № J від 11.03.2015, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтехстандарт», відповідно до якого вартість ремонту автомобіля Geely, державний номер НОМЕР_1, становить 14187 грн. 35 коп. (разом з ПДВ) (копія долучена позивачем до позовної заяви).

Однак, суд зазначає, що вказаний рахунок-фактура не підписаний особою, яка його виставила, та при цьому, суд ухвалою від 17.06.2016 зобов'язував позивача надати суду належним чином засвідчену копію рахунку-фактури № J від 11.03.2015 з підписом (печаткою) особи, яка його виставила.

Однак, позивач не надав суду належним чином засвідченої копії рахунку-фактури № J від 11.03.2015 з підписом (печаткою) особи, яка його виставила.

З огляду на викладене, суд не приймає у якості належного та допустимого доказу вартості відновлювального ремонту автомобіля Geely, державний номер НОМЕР_1, рахунок-фактуру № J від 11.03.2015, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу становить 14187 грн. 35 коп.

Крім того, що стосується акту виконаних робіт № J від 30.04.2015, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтехстандарт», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Geely, державний номер НОМЕР_1, становить 13394 грн. 90 коп. (разом з ПДВ) (копія долучена позивачем до матеріалів справи 30.06.2016 через відділ діловодства суду), суд також не приймає вказаний акт у якості належного та допустимого доказу вартості відновлювального ремонту автомобіля Geely, державний номер НОМЕР_1, оскільки в акті не вказано, які саме роботи були виконані виконавцем, які деталі були замінені чи відремонтовані, та не зазначена їх вартість.

З огляду на відсутність детального переліку робіт та найменування замінених чи відремонтованих деталей в акті виконаних робіт № J від 30.04.2015, суд позбавлений можливості достовірно встановити, що вартість робіт на суму 13394 грн. 90 коп. є саме вартістю ремонту, необхідного для відновлення транспортного засобу Geely, державний номер НОМЕР_1, а саме внаслідок пошкоджень, завданих у ДТП, яка сталась 07.03.2015.

З огляду на викладене, суд не приймає у якості належного та допустимого доказу вартості відновлювального ремонту автомобіля Geely, державний номер НОМЕР_1, акт виконаних робіт № J від 30.04.2015, складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтехстандарт», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Geely, державний номер НОМЕР_1, становить 13394 грн. 90 коп. (разом з ПДВ).

Таким чином, єдиним належним та допустимим доказом вартості відновлювального ремонту автомобіля Geely, державний номер НОМЕР_1, у даному випадку є Звіт № 52836 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу колісного транспортного засобу Geely, державний номер НОМЕР_1, від 25.03.2015, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 12626 грн. 15 коп.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/1110538 розмір франшизи складає 0 грн. 00 коп., розмір страхової суми (ліміту відповідальності) за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн. 00 коп.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/1110538 у межах фактично здійснених ним витрат (сума страхового відшкодування за договором добровільного страхування - 7526 грн. 35 коп.) та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Geely, державний номер НОМЕР_1 (12626 грн. 15 коп. відповідно до Звіту № 52836 від 25.03.2015) з врахуванням франшизи за Полісом АІ/1110538, що становить 0 грн. 00 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення 7526 грн. 35 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, щодо того, що дорожньо-транспортна пригода сталась 07.03.2015, тоді як позивач, в порушення положень ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом АІ/1110538 лише 29.03.2015, тобто з пропущенням річного строку для звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв'язку з чим підстави для виплати позивачу страхового відшкодування за Полісом АІ/1110538 відсутні, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, наведена норма матеріального права регулює порядок страхового відшкодування у правовідносинах між потерпілим (або особою, яка має право на отримання відшкодування) і страховиком, які відбуваються до заміни кредитора.

Враховуючи викладене, до нового кредитора, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», обов'язок подачі заяви та інших документів протягом одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди не перейшов і не міг перейти, оскільки для останнього відповідач у справі, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», не є страховиком у розумінні наведеної норми, а є особою, відповідальною за завдані збитки в порядку ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не був зобов'язаний взагалі звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування, та може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 у справі № 3-165гс14.

При цьому, щодо посилань відповідача у відзиві на позовну заяву на постанову Верховного Суду України від 17.02.2016 у справі №6-2471цс15, суд зазначає, що правова позиція, викладена у вказаній постанові, не суперечить правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 у справі № 3-165гс14, та правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 у справі №6-2471цс15, стосується застосування позовної давності у відносинах суброгації.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1450 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 24199 від 19.05.2016 на суму 1450 грн. 00 коп.

Водночас, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", з 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1378 грн.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, при зверненні позивача з даним позовом до суду, він повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп., тобто, позивачем переплачено судовий збір у розмірі 72 грн. 00 коп. (1450 грн. - 1378 грн. 00 коп.).

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, у випадку подання позивачем клопотання про повернення надмірно сплаченої суми судового збору, йому буде повернуто з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 72 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40; ідентифікаційний код: 20602681) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (04073, м. Київ, провулок Балтійський, буд. 20; ідентифікаційний код: 22229921) страхове відшкодування у розмірі 7526 (сім тисяч п'ятсот двадцять шість) грн. 35 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 13.07.2016

Суддя І.М. Отрош