РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2016 р. Справа № 903/554/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Крейбух О.Г.

судді Коломис В.В. ,

судді Саврій В.А.

при секретарі Михальчук В.К.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства "Броварське шляхово-будівельне управління № 50" на ухвалу господарського суду Волинської області від 13.06.2016 р. у справі № 903/554/15

за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства "Броварське шляхово-будівельне управління № 50"

до Служби автомобільних доріг України у Волинській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 управління державної казначейської служби України у Волинській області

про стягнення 5 140 952,81 грн.

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року Служба автомобільних доріг у Волинській області звернулась до господарського суду Волинської області з заявою (вих. 873/8.12) про відстрочку виконання судового рішення господарського суду Волинської області від 30.06.2015 року у справі № 903/554/15 за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства «Броварське шляхово-будівельне управління № 50» до Служби автомобільних доріг у Волинській області про стягнення 5 140 952,81 грн. /а.с. 201-205/.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 13.06.2016 року у справі № 903/554/15 (суддя Пахолюк В.А.), заяву Служби автомобільних доріг у Волинській області задоволено, відстрочено виконання рішення господарського суду Волинської області від 30.06.2015 року у справі № 903/554/15 до 01.09.2016 року /а.с.226-227/.

Позивач ОСОБА_5 акціонерне товариство «Броварське шляхово-будівельне управління № 50», не погоджуючись із даною ухвалою, звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Волинської області від 13.06.2016 року у справі 903/554/15 скасувати, відмовити у задоволені заяви Служби автомобільних доріг у Волинській області про відстрочку виконання рішення суду /а.с.233-234/.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує наступне:

- суд першої інстанції при розгляді заяви боржника не врахував інтереси ОСОБА_3 акціонерного товариства «Броварське шляхово-будівельне управління №50», у якого також утворилось тяжке фінансове положення, є значна дебіторська заборгованість та наявна необхідність проводити значні обовязкові платежі;

- місцевий господарський суд не прийняв до уваги, що задоволення заяви боржника можливе лише у виняткових випадках та виходячи з особливого характеру обставин, які ускладнюють або виключають виконання рішення суду;

- наведені боржником підстави для відстрочки виконання судового рішення не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для відстрочки виконання рішення суду;

- судом не досліджено, яким чином відповідач буде намагатись виконати рішення суду, з яких саме коштів і для чого йому відстрочка до 01.09.2016 року, також відповідачем не надано належних доказів в підтвердження того, що в подальшому підприємство зможе погашати борг;

- ОСОБА_6 «Броварське шляхово-будівельне управління № 50» не було повідомлено належним чином про час і місце розгляду заяви боржника щодо надання відстрочки судового рішення, позивач не отримував копій ухвал чи інших документів суду про призначення справи до розгляду, в свою чергу останній не міг надіслати повноважного представника для надання відповідних доказів та заперечень.

Таким чином, на думку позивача, підстави для задоволення заяви боржника про відстрочку виконання рішення суду від 30.06.2015 року у справі № 903/554/15 відсутні.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 року у справі № 903/554/15 апеляційну скаргу ОСОБА_6 «Броварське шляхово-будівельне управління №50» прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Демянчук Ю.Г., суддя Саврій В.А. та призначено до розгляду на 13.07.2016 року /а.с. 232/.

Автоматизованою системою документообігу суду на підставі розпорядження керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 12.07.2016 року у справі № 903/554/15 проведено автоматичну зміну складу колегії суддів у зв'язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії ОСОБА_7 та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Коломис В.В., суддя Саврій В.А., про що складено протокол зміни складу колегії суддів від 12.07.2016 року /а.с. 248-249/.

Ухвалою суду від 12.07.2016 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі колегії суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Коломис В.В., суддя Саврій В.А. /а.с. 250-251/.

В судовому засіданні 13.07.2016 року, представник позивача, ОСОБА_6 «Броварське шляхово-будівельне управління № 50», підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задоволити, а ухвалу суду від 13.06.2016 року скасувати за наведених в скарзі підстав.

Представник відповідача, Служби автомобільних доріг у Волинській області, заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 управління державної казначейської служби України у Волинській області явку повноважного представника в судове засідання 13.07.2016 року не забезпечило, листом від 05.07.2016 року просила здійснювати розглядати даної справу без його участі /а.с. 245-246/.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржувану ухвалу суду від 13.06.2016 року у даній справі слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Волинської області від 30.06.2015 року у справі № 903/554/15, позов ОСОБА_3 акціонерного товариства «Броварське шляхово-будівельне управління № 50» до Служби автомобільних доріг у Волинській області за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління державної казначейської служби України у Волинській області про стягнення 5 140 952,81 грн., задоволено.

Стягнуто з Служби автомобільних доріг у Волинській області на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства «Броварське шляхово-будівельне управління № 50» 5 140 952,81 грн. заборгованості, в т.ч.: інфляційних втрат - 4 644 918,39 грн. та 3 % річних - 496 034,42 грн. та 73 080,00 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору /а.с.136-138/.

28.07.2015 року на виконання зазначеного рішення господарського суду Волинської області видано відповідний наказ за № 903/554/15-1 /а.с.153/.

25.05.2016 року позивач ОСОБА_6 «Броварське шляхово-будівельне управління № 50» на підставі виконавчого документа № 903/554/15-1 від 28.07.2015 року звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області із заявою про примусове виконання рішення суду від 30.06.2015 року /а.с.223/.

08.06.2016 року Служба автомобільних доріг у Волинській області звернулась до господарського суду Волинської області із заявою у відповідності до ст.121 ГПК України про відстрочку виконання рішення господарського суду Волинської області від 30.06.2015 року у справі № 903/554/15 строком до 01.09.2016 року /а.с. 201-205/.

В обґрунтування підстав для надання відстрочки відповідач вказував на обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, які зумовлені причинами, що не залежать від нього, зокрема зазначив, що: на даний час у нього відсутня можливість розрахуватись з вищевказаною сумою боргу, оскільки відсутні кошти на рахунках, а також майно, на яке можливо звернути стягнення на праві власності належить державі, а САД у Волинській області користується ним на праві оперативного управління; відповідач є бюджетною організацією, яка фінансується з Державного бюджету України на підставі кошторису, який затверджується на початку року; відповідачем направлено лист до Державного агентства автомобільних доріг України з проханням надати додаткові кошти для виконання рішення суду; САД є єдиною організацією, яка фінансує виконані роботи на дорогах загального користування, а блокування рахунків призводить до неможливості розрахунків з підрядниками, що в свою чергу зупиняє виконання необхідних заходів по ліквідації ямковості, яка викликає аварійні ситуації, і як наслідок, завдає шкоду майну, життю та здоровю громадян, згідно листа Державного агентства автомобільних доріг України № 618/1/6.1-11 від 30.03.2016 року Службі автомобільних доріг виділено 140 112,8 тис. грн. на поточні видатки (КЕКВ 2281) - поточний ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування, з яких 58 227,5 тис. грн. на оплату робіт з поточного середнього ремонту, прийнятих у 2016 році; 81 885,3 тис. грн. на оплату робіт з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання, прийнятих у 2016 році. Щодо капітальних видатків (КЕКВ 3210), на погашення кредиторської заборгованості бюджетних коштів не передбачено.

На підтвердження своїх доводів, заявник надав до місцевого господарського суду відповідні документи, а саме: довідку № 1/2 від 30.03.2016 року про зміни до плану використання бюджетних коштів на 2016 рік, довідку № 2/2 від 30.03.2016 року про зміни до плану асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) загального фонду бюджету на 2016 рік, лист № 1/2 голови САД у Волинській області від 30.03.2016 року про зміни до лімітної довідки про бюджетні асигнування та кредитування на 2016 рік, лист Державного агентства автомобільних доріг України щодо плану фінансування дорожнього господарства у 2016 році за бюджетною програмою «Розвиток мережі та утримання автомобільних доріг загального користування» по Службі автомобільних доріг у Волинській області (затверджений 30.03.2016 року) /а.с. 209-213/.

За результатом розгляду вищевказаної заяви господарським судом Волинської області прийнято оскаржувану ухвалу від 13.06.2016 року, якою відповідачу надано відстрочку виконання рішення господарського суду Волинської області від 30.06.2015 року у справі № 903/554/15 до 01.09.2016 року.

Суд першої інстанції приймаючи вищевказану ухвалу виходив з того, що підприємством вживаються передбачені законом заходи для виконання рішення суду; Служба автомобільних доріг у Волинській області є єдиною організацією, яка фінансує виконані роботи на дорогах загального користування, а негайне вжиття заходів примусового виконання рішення суду неминуче призведе до неможливості розрахунків з підрядниками, зупинення виконання необхідних заходів по ліквідації ямковості, яка викликає аварійні ситуації, і як наслідок, завдає шкоди майну, життю та здоров'ю громадян. Арешт коштів призводить до заборгованості перед бюджетом, працівниками, підрядниками, нарахування пені та недобору поповнення в держбюджет.

Позивач у справі зазначає про неможливість задоволення заяви про відстрочку з огляду на відсутність підстав для такого задоволення.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали господарського суду від 13.06.2016 року, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Колегія суду зауважує, що відповідно до част.1, 3 ст.121 Господарського процесуального кодексу України: при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання; про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку; в необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю.

Згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також, не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Рівненський апеляційний господарський суд, звертає увагу на те, що відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17 жовтня 2012 року, господарський суд на підставі статті 121 Господарського процесуального кодексу України має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі-рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, суд враховує наступне.

Згідно із пунктом 7.1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17 жовтня 2012 року, відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Як вбачається з пункту 7.2 постанови Пленуму ВГСУ, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом; при цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення; проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Відповідно до пункту 7.6 згаданої постанови Пленуму ВГСУ, частина третя статті 121 Господарського процесуального кодексу України вимагає від господарського суду винесення ухвали про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку його виконання. Відповідна ухвала може бути оскаржена в апеляційному та в касаційному порядку. За відсутності підстав для вчинення зазначених процесуальних дій господарський суд виносить ухвалу про відмову відповідно у відстрочці або розстрочці виконання рішення, у зміні способу і порядку його виконання.

Згідно з п.10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст.351 ЦПК і ст.121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Аналіз наведеного вище свідчить про те, що відстрочка або розстрочка виконання рішення суду чи зміна способу його виконання можлива лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Крім цього, повинні враховуватись інтереси сторін, їх матеріальний стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України і за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, має право відстрочення виконання рішення. Тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши викладені обставини, апеляційний господарський суд вважає, що наведений відповідачем у заяві аналіз економічного стану заявника дозволяє господарському суду дійти висновку щодо можливості надання Службі автомобільних доріг у Волинській області відстрочки виконання рішення суду у даній справі з метою подальшого спрямування заявником грошових коштів на погашення заборгованості, що виникла перед ОСОБА_6 «Броварське шляхово-будівельне управління № 50».

Судова колегія вважає, що в даному випадку вбачаються виключні обставини для відстрочення виконання рішення, оскільки Служба автомобільних доріг у Волинській області є бюджетною організацією, яка фінансується з Державного бюджету України та як утримувач бюджетних коштів бере бюджетні зобов'язання та провадить видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Варто також зауважити, що власником грошових коштів, які знаходяться на рахунках заявника є держава Україна в особі Укравтодору, який і є розпорядником коштів з державного бюджету, а тому використання Службою автомобільних доріг у Волинській області коштів Державного бюджету України здійснюється за основним напрямками її діяльності.

Судова колегія звертає увагу на те, що механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, прийнятих судами, а також іншими державними органами, які відповідно до закону мають право приймати такі рішення встановлено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року.

Згідно з пунктом 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства з попереднім інформуванням Мінфіну та у порядку черговості надходження виконавчих документів.

Окрім того, за приписами ч.8 ст.13 Бюджетного кодексу України, платежі за рахунок спеціального фонду бюджету здійснюються в межах коштів, що фактично надійшли до цього фонду на відповідну мету (з дотриманням вимог частини другої статті 57 цього Кодексу), якщо цим Кодексом та/або законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) не встановлено інше.

Частиною першою статті 23 Бюджетного кодексу України унормовано, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

За наведених обставин, враховуючи особовий статус боржника у виконавчому провадженні, колегія суддів відзначає, що застосування, в повній мірі заходів примусового виконання рішень, передбачених ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», до боржника вказаної категорії, є неможливим.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що боржником згідно платіжних доручень № 1 від 24.11.2015 року та № 2 від 03.12.2015 року повністю погашено суму основного боргу за Договором 03.1/17 підряду на виконання робіт по реконструкції автомобільної дороги державного значення Київ-Ковель-Ягодин (на Люблін) та той факт, що до Державного агентства автомобільних доріг України відповідач звернувся з проханням надати додаткові кошти, місцевий господарський суд правильно дійшов висновку щодо наявності обставин, що ускладнюють та роблять неможливим виконання рішення суду і даний випадок може розцінюватись як винятковий.

Щодо доводів апелянта про неналежне повідомлення останнього про судове засідання 13.06.2016р., суд апеляційної інстанції (на підставі витягу з офіційного сайту «Укрпошта») дійшов висновку, що позивач дійсно отримав ухвалу господарського суду Волинської області від 08.06.2016 року, якою розгляд справи було призначено на 13.06.2016 року об 12:00 год. лише 16.06.2016 року, проте враховуючи встановлений ч.1 ст. 121 ГПК України, 10 денний строк розгляду заяв про відстрочку або розстрочку виконання судового рішення, місцевим господарським судом вжиті усі необхідні заходи щодо належного повідомлення сторін про час та місце розгляду даної справи, про що свідчить надіслана за належними адресами сторін ухвала суду про порушення провадження від 08.06.2016 року. При цьому зі змістом ухвали господарського суду Волинської області від 08.06.2016р. у справі № 903/554/15 позивач мав можливість ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апелянта викладені в апеляційні скарзі, спростовуються аналізом суду обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у звязку з чим апеляційна скарга ОСОБА_3 акціонерного товариства «Броварське шляхово-будівельне управління № 50» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала господарського суду Волинської області від 13.06.2016р. по справі № 903/554/15 має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Волинської області від 13.06.2016 р. у справі № 903/554/15 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства "Броварське шляхово-будівельне управління № 50" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 903/554/15 повернути господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.