ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2016 р. Справа №917/2581/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б.Хмельницького, 6, м.Київ, 01001

до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м.Полтава, 36022

про стягнення 41 292 923,07грн.

головуючий суддя Погрібна С.В.

суддя Мацко О.С.

суддя Гетя Н.Г.

Представники 07.06.2016р.:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №14-72 від 05.06.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність №10-72/4209 від 04.04.2016р.

Представники 07.07.2016р.:

від позивача: ОСОБА_3 довіреність №14-93 від 18.04.2014р.

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність №10-72/4209 від 04.04.2016р.

ОСОБА_4 довіреність №10-72/4213 від 04.04.2016р.

У судовому засіданні 07.06.2016року було оголошено перерву до 07.07.2016р. згідно ст.77 ГПК України, про що представники сторін були повідомлені під розписку (арк. справи 227).

У судовому засіданні 07.07.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст.85 ГПК України та повідомлено дату складання повного тексту рішення.

Суть спору: Розглядається позовна заява про стягнення 41 292 923,07грн. з яких 2 530 800,14грн. 3% річних та 38 762 122,93грн. інфляційних втрат, нарахованих внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань, що виникли з договору купівлі - продажу природного газу №73/13-ПР від 28.12.2012р.

Ухвалою від 01.03.16р. призначено колегіальний розгляд справи.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Погрібна С.В., суддя Ореховська О.О., суддя Гетя Н.Г.

В з"язку з перебуванням судді Ореховської О.О. у відпустці 17.05.2016р. було здійснено повторний автоматичний розподіл справи №917/2581/15.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Погрібна С.В., суддя Мацко О.С., суддя Гетя Н.Г. (а.с. 222).

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає з мотивів, викладених у позовній заяві, зокрема, посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань щодо строків оплати газу за договору купівлі-продажу природного газу №73/13-ПР від 28.12.2012р.

Представник відповідача в судовому засіданні та у наданому відзиві на позовну заяву проти задоволення позову заперечує частково, посилаючись на неправильність здійснення позивачем розрахунку інфляційних втрат та надає конррозрахунок суми заборгованості.

Зокрема, посилається на те, що у розрахунку позовних вимог позивачем невірно здійснено нарахування інфляційних втрат, так як позивачем додано залишок боргу після оплати і на цю суму знову нараховано інфляційні нарахування.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши подані сторонами докази, суд встановив:

Між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (позивач по справі; продавець за Договором) та Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго", (відповідач по справі; покупець за Договором) 28.12.2012р. був укладений договір №73/13-ПР купівлі-продажу природного газу (далі - Договір) ( а.с.8-10), відповідно до якого позивач зобов'язався передати у власність відповідачу у 2013 році природний газ, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.п. 1.2. Договору газ, що продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для власних потреб. Покупець є кінцевим споживачем (п.п.1.2 Договору).

Згідно з п.п. 2.1 договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 325041 тис. куб. м, у тому числі по місяцях кварталів: у травні 2013 року - 21579 тис. куб. м., у червні 2013 року - 21204 тис. куб.м.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ.

Згідно з п.п. 3.3 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Відповідно до п.п. 3.4 Договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акту приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для підтвердження остаточних розрахунків між сторонами.

Додатковою угодою №1 від 31.07.2013р. сторонами було внесено зміни до п.п. 5.2. Договору №73/13-ПР від 31.12.2012р. (а.с.11).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору продавцем протягом травня, червня 2013 року поставлено ПАТ "Полтаваобленерго" природний газ на загальну суму 184 711 965,53 грн., що підтверджується актами прийому-передачі газу від 31.05.2013р. та від 30.06.2013р. (акти в матеріалах справи, а.с.12-13). Зазначені акти підписані сторонами та скріплені їх печатками; оригінали актів оглянуті у судовому засіданні.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Проте, ПАТ "Полтаваобленерго" взяті на себе зобов"язання за договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012р. №73/13-ПР, щодо оплати отриманого природного газу в установлені сторонами строк, належним чином не виконувало.

Як було встановлено судом, рішенням господарського суду Полтавської області від 03.06.15р. у справі № 917/518/14 було стягнуто з відповідача на користь позивача 48 799 952 грн. 68 коп. основного боргу за Договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012р. №73/13-ПР, 5 718 844 грн. 02 коп. пені, 1 477 949 грн. 55 коп. річних, 9 731 563 грн. 43 коп. штрафу, 81 658 грн. 04 коп. інфляційних, за період прострочення виконання зобов"язань за поставлений природний газ у травні - червні 2013р., в частині стягнення 7745872 грн. 52 коп. основного боргу - припинено провадження у справі.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.09.2015р., рішення господарського суду Полтавської області від 03.06.2015р. у справі №917/518/14 було частково скасовано, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 48799952,68 грн. основного боргу за Договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012р. №73/13-ПР та 571884,40 грн. пені, 1477949,55 грн. річних, 973156,34 грн. штрафу, 81658,04 грн. інфляційних втрат, в частині стягнення 7 355 898,75грн. основного боргу - припинено провадження у справі. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.11.2015р. постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.09.2015р. по справі №917/518/14 було залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи за прострочення виконання зобов"язання в червні 2013р. кінцевою датою нарахованих 3% річних є 25.02.2014р., а інфляційних - січень 2014р.

Відповідно до цього, ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" вважає за необхідне стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання зобов"язання за поставлений природний газ у червні 2013р.

Пунктом 9.3 Договору встановлено, що строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

Відповідно до наданого розрахунку (а.с.14-15) позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 2 530 800,14грн. за період прострочення виконання зобов'язання з 25.02.2014 року по 26.10.2016 року (дата остаточного розрахунку) та 38 762 122,93грн. інфляційних за період з лютого 2014р. по вересень 2015р. включно, за поставлений природний газ у червні 2013р. за вказаним договором.

При прийнятті рішення колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 03.06.2015р. по справі №917/518/14, яке було залишене в цій частині без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.09.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 19.11.2015р., встановлено факт існування між сторонами договірних правовідносин щодо купівлі-продажу природного газу за Договором №73/13-ПР від 28.12.2012р., обсяги поставленого відповідачеві газу у травні та червні 2013р. за даним Договором та факт прострочення відповідачем виконання грошових зобов'язань.

Згідно ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

За ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, відповідач не виконав належним чином грошові зобов'язання за договором купівлі - продажу природного газу №73/13-ПР від 28.12.2012р., щодо оплати позивачу вартості проданого ним природного газу в строк відповідно до п.6.2 договору, тому позивач вправі вимагати стягнення з відповідача за час прострочення ним оплати природного газу передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань та трьох процентів річних.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

У позовній заяві позивачем заявлено до стягнення 2 530 923,07грн. 3% річних. Згідно розрахунку позовних вимог, 3 % річних від простроченої суми за період з 25.02.2014р. по 26.10.2016р. складають 2 530 800,14грн.

Судом перевірено правильність нарахування позивачем 3% річних; за результатами розрахунку суд дійшов до висновку про правомірність позовних вимог у цій частині.

Позивачем також заявлено до стягнення інфляційні втрати за період з лютого 2014р. по вересень 2015р. в сумі 38 762 122,93грн.

При перевірці вказаної суми судом виявлено, що позивачем помилково нараховано інфляційні на основний борг з урахуванням нарахованої інфляції за попередній період, яка була стягнута рішенням господарського суду Полтавської області від 03.06.2015р. по справі №917/518/14.

За розрахунком суду розмір інфляції за заявлений період становить 29 641 249,83грн., тому позовні вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню, в частині стягнення 9 120 873,10грн. інфляційних у позові відмовляється.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до вимог ст. 82 ГПК України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками процесу, а також доказів, витребуваних судом, у нарадчій кімнаті.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, з'ясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст. 49 ГПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И ЛА :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ ,01001; ) 2 530 800,14грн. 3% річних, 29 641 249,83грн. інфляційних втрат та 142 734,37грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 08.07.2016р.

Головуючий суддя Погрібна С.В.

Суддя Мацко О.С.

Суддя Гетя Н.Г.