КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2016 р. Справа№ 911/826/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Коротун О.М.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

за участю представників

від позивача: не з'явилися

від відповідача: не з'явилися

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Київської області від 25.04.2016 року

у справі № 911/826/16 (суддя Шевчук Н.Г.)

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (м. Київ)

до Дочірнього підприємства „Шенкер" (с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області)

про стягнення 111 600 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Київської області звернулася Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 з позовом (з урахуванням заяви від 16.04.2016 року) до Дочірнього підприємства „Шенкер" про стягнення з відповідача на користь позивача наданих послуг у розмірі 111 600 грн.

Рішенням від 25.04.2016 року господарський суд Київської області позов задовольнив частково. Стягнув з ДП „Шенкер" на користь ФОП ОСОБА_2 заборгованість у сумі 27 700 грн. та судовий збір у сумі 415 грн. 50 коп. В іншій частині вимог у позові відмовив.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду ФОП ОСОБА_2 звернулася до Київського апеляційного господарського суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення та апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Київської області від 25.04.2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, а саме стягнути з відповідача на користь позивача вартості наданих послуг у розмірі 111 600 грн. 00 коп., в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2016 року ФОП ОСОБА_2 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Коротун О.М., Сулім В.В., було відновлено строк на апеляційне оскарження, її апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено справу до розгляду.

В зв'язку з перебуванням судді учасника колегії Суліма В.В. у відпустці, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.07.2016 року було визначено склад колегії суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Коротун О.М., Гончаров С.А.

Після зміни складу колегії розгляд справи розпочався спочатку.

В судове засідання повноважні представники сторін не з'явилися та про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Після обговорення судова колегія дійшла висновку, що неявка повноважних представників сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Дослідивши докази, що є у справі, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно зі ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

30.06.2015 року Дочірнє підприємство „Шенкер" (замовник) та Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (перевізник) уклали договір № ДГ-0000081 з автоперевезень по Україні, відповідно до якого замовник доручає, а перевізник надає послуги з виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом по території України згідно заявок замовника.

В п. 2.2 договору від 30.06.2015 року № ДГ-0000081 сторони встановили, що заявка є невід'ємною частиною даного договору, в якій відображаються істотні умови кожного конкретного перевезення, а саме: найменування, кількість (вага) та пакування вантажу, його особливі характеристики; найменування та місце знаходження вантажовідправника та вантажоодержувача; пункти відправлення та призначення вантажу; маршрут перевезення; державні номери транспортного засобу; прізвище, ім'я, по-батькові та інші особисті дані водія транспортного засобу; вимоги щодо технічного та санітарного стану транспортного засобу; особливі вказівки замовника; дата і час завантаження та розвантаження або строк виконання доручення; вартість перевезення (сума доручення); інші умови перевезення.

Відповідно до умов розділу 4 договору від 30.06.2015 року № ДГ-0000081 замовник зобов'язаний оформити письмову заявку на перевезення вантажу із зазначенням найменування вантажовідправника, адреси завантаження, дати та часу подачі транспортного засобу,найменування вантажоодержувача, адреси розвантаження, назви та характеристики вантажу, його об'єму, габарити, вагу (кількість); суми доручення та інших умов перевезення. Повідомляти перевізника про необхідність перевезення вантажів не пізніше, ніж за 1 (один) день до початку перевезення. Повідомлення здійснюється шляхом надання перевізнику заявки, в якій зазначаються всі необхідні для перевезення відомості. Прийнята перевізником заявка має бути підтверджена підписом уповноваженої особи, завірена офіційно виданим штампом або печаткою підприємства та передана факсимільним зв'язком замовнику. Робота виконується на основі заявки, що видається або оформляється в електронно-факсимільній формі..

Згідно п. 5.1 договору від 30.06.2015 року № ДГ-0000081 розрахунки за перевезення вантажів проводяться між сторонами у безготівковій формі у національній валюті України шляхом переведення коштів з поточного рахунку замовника на поточний рахунок перевізника на умовах відстрочки платежу 7 (сім) календарних днів після отримання замовником всіх належним чином оформлених оригіналів документів: заявки, оформленої з боку перевізника; акту виконаних робіт; податкової накладної; рахунку та товарно-транспортної накладної з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу та заповненої відповідно до вимог чинних нормативних актів та дійсного договору (підпис, дата, час, відбиток печатки).

За умовами п.п. 9.1, 9.2 договору від 30.06.2015 року № ДГ-0000081 дійсний договір, заявка, додаткова угода, що належним чином оформлені уповноваженими представниками сторін і передані факсимільним зв'язком, вважаються оригіналом, який зобов'язує обидві сторони виконувати умови дійсного договору. Сторони зобов'язуються в найкоротші строки здійснювати обмін оригінальними документами, які раніше були передані факсимільним зв'язком.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє необмежений час до моменту його розірвання шляхом письмового повідомлення іншої сторони за 30 днів до моменту такого розірвання (п. 10.1 договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України „Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору;

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України „Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України „Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов'язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України „Про транспортно-експедиторську діяльність" клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Ч. 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Як вказував позивач, відповідачем не було належним чином виконано зобов'язань з повної оплати отриманих послуг з автоперевезень за період з 07.09.2015 року по 05.10.2015 року відповідно до актів здавання-приймання робіт (надання послуг) від 14.09.2015 року № ОУ-0001122 на суму 13 850 грн., від 14.09.2015 року № ОУ-0001123 на суму 13 850 грн., від 21.09.2015 року № ОУ-0001204 на суму 16 025 грн., від 21.09.2015 року № ОУ-0001205 на суму 16 025 грн., від 28.09.2015 року № ОУ-0001298 на суму 16 025 грн., від 28.09.2015 року № ОУ-0001299 на суму 16 025 грн., від 05.10.2015 року № ОУ-0001403 на суму 16 600 грн., у зв'язку з чим за розрахунками позивача у відповідача на момент подання позову була наявна перед ним заборгованість у розмірі 111 600 грн.

Місцевим господарським судом було вірно встановлено, що передбачені умовами договору від 30.06.2015 року № ДГ-0000081 письмові заявки на перевезення вантажу не оформлялись, обмін такими оригінальними документами не здійснювався.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що подані позивачем копії заявок не можуть вважатися належними доказами, оскільки позивачем на вимогу ухвали господарського суду не було надано для огляду їх оригінали.

На підтвердження факту надання послуг з перевезення позивачем було надано місцевому господарському суду для огляду в судовому засіданні оригінали актів здавання-приймання робіт (надання послуг).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду пор те, що акти від 28.09.2015 року № ОУ-0001298 на суму 16 025 грн., від 28.09.2015 року № ОУ-0001299 на суму 16 025 грн., від 05.10.2015 року на суму 16 600 грн. № ОУ-0001403 в графі „Від Замовника" не містять ні підпису, ні відтиску печатки ДП „Шенкер" (т. 2 а.с.24-26), а тому не є належними доказами надання послуг з автоперевезення.

Так само не є належними доказами надання позивачем послуг з автоперевезення акти від 21.09.2015 року № ОУ-0001204 на суму 16 025 грн., від 21.09.2015 року № ОУ-0001205 на суму 16 025 грн., які хоча і містять відтиск печатки ДП „Шенкер", проте на них відсутній підпис замовника (т. 2 а.с.27-28).

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що судом можуть бути прийняті в якості доказів надання транспортно-експедиційних послуг позивачем відповідачу акти від 14.09.2015 року № ОУ-0001122 на суму 13 850 грн., від 14.09.2015 року № ОУ-0001123 на суму 13 850 грн. в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України.

Хоча дані акти і не містять посилання на договір з автоперевезень по Україні від 30.06.2015 року № ДГ-0000081, проте в них в графі „Від Замовника" містяться підпис і відтиск печатки ДП „Шенкер", що свідчить про надання таких послуг позивачем і прийняття їх відповідачем.

Твердження позивача в апеляційній скарзі про те, що відповідач не повертав йому підписаних документів, а тому він звертався до місцевого господарського суду про витребування судом податкових накладних відповідача та витребування у ТОВ „Білла-Україна" відомостей про надання останньому послуг з перевезення вантажів транспортними засобами позивача, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до приписів ст. 38 ГПК України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, що перешкоджають його наданню;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація;

4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Оскільки позивач самостійно не звертався для отримання доказів на підтвердження своєї правової позиції, то у господарського суду не було підстав для збирання доказів замість позивача.

Також колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що твердження відповідача про неналежність в якості доказів актів від 14.09.2015 року № ОУ-0001122 та від 14.09.2015 року № ОУ-0001123 через наявність на них підпису невідомої особи є безпідставними, оскільки відповідальною особою за зберігання і використання печатки підприємства є керівник цього підприємства.

Враховуючи те, що відповідач не заперечував проти наявності на вказаних актах відтиску саме його печатки, то колегія суддів вважає, що з урахуванням обставин у даній справі це може свідчити про надання позивачем та прийняття відповідачем транспортно-експедиційних послуг на загальну суму 27 700 грн. (13 850 грн. + 13 850 грн.).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 до ДП „Шенкер" є частково обґрунтованими і доведеними та правомірно були задоволені місцевим господарським судом частково.

Отже доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Київської області від 25.04.2016 року у справі № 911/826/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Київської області від 25.04.2016 року у справі № 911/826/16 залишити без змін.

3. Справу № 911/826/16 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді О.М. Коротун

С.А. Гончаров